Справа № 135/104/23
Провадження № 2/135/89/23
05.04.2023 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Жмудь Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначив, що він 26.04.2011 успадкував після смерті ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В серпні 2015 він прописав у даному будинку відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не є членами його сім`ї та рідними. Відповідачі ніколи в будинку не проживали, будинком не цікавляться, їх речей у будинку не має. Відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні будинку участі не приймають. Місце проживання відповідачів не відоме.
Реєстрація відповідачів в будинку, який належить йому на праві власності обмежує його в правах як власника нерухомості у необхідності вчинення певних правочинів щодо будинку. Тому, він звернувся в суд та просив визнати ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гронь О.М. в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання в якому просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 , 2010 року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням не підтримує.
Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялися про розгляд справи в суді шляхом направлення повісток за їх місцем реєстрації.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі належно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.2011 та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30149208 від 31.05.2011.
В будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що вбачається із копії домової книги та відповідей на запити суду наданих 31.01.2023 відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради №23-17-78, №23-17-79, №23-17-80.
Відомостей про те, що відповідачі були членами сім`ї позивача немає.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тому суд вважає, що ОСОБА_1 , як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування своїм майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.
Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 64, 150, 156 ЖК України; ст. 391 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є наймачами житлового приміщення в належному ОСОБА_1 будинку. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідачі втратили право користування цим житлом, так як були відсутні без поважних причин у будинку понад рік.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будучи зареєстрованими в належному позивачу будинку, тривалий час не проживають в ньому, а тому обмежують право позивача на користування даним будинком. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись будинком.
Крім того, суд враховує й те, що відповідачі, зокрема, неповнолітня ОСОБА_3 не проживають у житлі позивача, тобто не користується ним. Відподачі не подали заперечень проти позову. Відтак, оскільки відповідачі фактично проживають в іншому місці, визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом не буде втручанням у їх право на повагу до житла.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись України, ст.ст. 16, ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 81, 89, 280-282 ЦПК, суд
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя