ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/372/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/342/22 Категорія: 304090000 Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Фетісової Т.Л., Новікова О.М.

учасники справи:

позивач - АТ «Державний ощадний банк України»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - відповідач ОСОБА_1

розглянувши в м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року, постановлене під головуванням судді Сакун Д.І., 29.08.2022 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

22.02.2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ Ощадбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29 квітня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , на умовах публічної оферти, було укладено заяву про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі ДКБО).

В рамках даного договору відповідачу ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку.

В рамках даного договору ОСОБА_1 , на підставі заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), було встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 15000,00 (п?ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами.

Кредитний ліміт встановлюється на строк дії банківської платіжної картки.

Відповідачем порушуються умови кредитного договору, що передбачають щомісячну сплату відсотків за користування кредитом (прострочка по сплаті процентів за користування кредитними коштами була допущена, а станом на 26.01.2022 року позичальник має загальний розмір заборгованості 17547,82 грн., що складається із: - заборгованості за основним боргом (кредитом): 14964,00 грн., процентів за користування кредитом: 2073,53 грн., комісії : 442,52грн., 3 процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту): 41,82 грн., 3 процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом: 10,80 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом: 15,15 грн.

Станом на дату пред?явлення позовної заяви зобов?язання за кредитним договором залишаються невиконаними.

У зв`язку з вищевикладеним, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 29 квітня 2021 року в сумі 17547,82 (сімнадцять тисяч п`ятсот сорок сім грн. 82 коп.) гривень на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» суму сплаченого судового збору в сумі 2481,00 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.08.2022 року позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» ( бульвар Шевченка 320, м. Черкаси, 18005, код 02767059, тел. НОМЕР_9, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , телефон невідомий) про стягнення боргу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , телефон невідомий) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» ( бульвар Шевченка 320, м. Черкаси, 18005, код 02767059, МФО 354507, IBAN: НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_9, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2) заборгованість в сумі 17547,82 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот сорок сім гривень вісімдесят дві копійки).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , телефон невідомий) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» ( бул. Шевченка 320, м. Черкаси, 18005, код 02767059, МФО 354507, IBAN: НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_9, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір в сумі 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що рішення суду не відповідає обставинам справи, постановлене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що близько 11 год. 11.08.2021 року невідомою особою, яка представилася працівником «Ощадбанку», шляхом обману з рахунків ОСОБА_1 в «Ощадбанку» було знято грошові кошти в загальній сумі 17 100 грн.

Згідно витягу ЄРДР з кримінального провадження № 0000027, 24 вересня 2021 року, за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до ЄРДР про вчинення злочину за ч. 1 ст. 190 КК України.

Правоохоронним органом було встановлено, що невідомою особою, яка представилася працівником «Ощадбанку», шляхом обману, з рахунків ОСОБА_1 було знято грошові кошти в загальній сумі 17 100 грн.

Скаржник зазначає, що банк не надав доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив певні дії, чи допустив бездіяльність в порушення вимог закону, та укладеного між сторонами договору, які призвели до безпідставного перерахування 11 серпня 2021 року грошових коштів з поточного та кредитного рахунку відповідача.

При цьому, в апеляційній скарзі зазначається, що банк не спростував належними доказами доводи відповідача про те, що транзакції по списанню спірних сум були проведені без використання ОСОБА_1 контактного фінансового телефону, на який повинні були б надходити паролі і коди зняття коштів, які б ОСОБА_1 міг, на думку банку, надати третім особам, щоб внаслідок цих дій могли були проведені транзакції по списанню коштів.

В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції не було встановлено обставин, які переконливо доводять, що відповідач, як користувач послугами банку, своїми діями чи бездіяльністю сприяв конфіденційності інформації, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, чи вільному доступу до носіїв необхідної для списання коштів інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому висновок суду про необхідність задоволення позову є помилковим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.08.2022 року скасувати повністю.

27 березня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказується, що порушення кримінального провадження та внесення його до ЄРДР не несе процесуальних наслідків, договір не визнавався недійсним, тому підстав для не виконання взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості немає.

Інформації щодо досудового розслідування, а саме: постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акта чи відповідного клопотання або вирок суду скаржник не надав.

У відзиві позивач звертає увагу на той факт, що предметом спору є стягнення боргу з ОСОБА_1 , а в апеляційній скарзі скаржник стверджує, що було здійснено несанкціоноване зняття коштів шляхом вчинення шахрайських дій, що не відноситься до предмету спору у справі.

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління Ат «Ощадбанк» у відзиві просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року у справі № 694/342/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подання відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін згідно вимог процесуального законодавства.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог банку про стягнення боргу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, погодившись з розрахунком заборгованості, наданим позивачем та іншими доказами на підтвердження вимог банку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 квітня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , на умовах публічної оферти, було укладено заяву про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі ДКБО).

В рамках даного договору відповідачу ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. В рамках даного договору відповідачу, на підставі заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), було встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 15000,00 (п?ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами. Кредитний ліміт встановлюється на строк дії банківської платіжної картки.

Відповідачем порушуються умови кредитного договору, що передбачають щомісячну сплату відсотків за користування кредитом (прострочка по сплаті процентів за користування кредитними коштами була допущена відповідачем на строк більше ніж 85 днів).

Станом на 26.01.2022 року, позичальник ОСОБА_1 має загальний розмір заборгованості 14964,00 грн., з яких: 2073,53 грн. - заборгованість за основним договором; 2073,53 грн. - проценти за користування кредитом; 442,52 грн. - комісія; 41,82 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 10,80 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 15,15 грн. - інфляційні.

Станом на дату пред?явлення позовної заяви зобов?язання за кредитним договором залишаються невиконаними.

Так, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що факт встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (на далі ДКБО) в АТ «Державний ощадний банк України» та факт відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 на умовах тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку відповідачем ОСОБА_1 не оспорюється.

Колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) з умовами, зазначеними в заяві, містить особистий підпис відповідача ОСОБА_1 .

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку, або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов?язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов?язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення № 705).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 повідомляв «Державний ощадний банк України» (Ватутінське відділення) про крадіжку коштів з кредитної картки та про скоєне кримінальне правопорушення (а. с.77).

Згідно вказаного повідомлення, яке оформлене у вигляді листа вбачається, що 11 серпня 2021 року, біля 18 год. до ОСОБА_1 зателефонували та представилися працівниками «Ощадбанку» та повідомили, що його рахунки заблоковані, і запропонували вирішити проблему з блокування карток, одночасно запропонувавши, щоб ОСОБА_1 повідомив номер зарплатної картки, термін дії і номер каси, що і зробив ОСОБА_1

15 серпня 2021 року, ОСОБА_1 дізнався про те, що кошти з його картки куди приходила його заробітна плата у сумі 1100 грн., а також з кредитного рахунку, кредитної картки «Ощадбанку» кошти у сумі 16 000 грн. було знято невідомими особами.

Вищезазначена інформація міститься у Витязі з ЄРДР, номер кримінального провадження 0000027 від 24.09.2021 року (а. с. 80)

Також в матеріалах справи міститься відповідь «Ощадбанку» на лист ОСОБА_1 (а. с. 78).

Згідно відповіді «Ощадбанку» вбачається, що за результатами перевірки, викладених у листі обставин та аналізу документальних матеріалів по трансакціям встановлено, що з рахунків ОСОБА_1 , 11.08.2021 року о 18 год. 40 хв., з використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_4 , відбулося списання грошових коштів на суму 15 900 грн. (без урахування комісії) шляхом переказу коштів на картку АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_5 за допомогою IP- адреси НОМЕР_6 .

Оскаржені операції проведено після входу на Інтернет ресурс Банку Mobile BANKING. Вхід відбувся 11.08.2021 року о 18 год. 37 хв. IP - НОМЕР_6 , після введення повного номеру картки на ім`я ОСОБА_1 , строку її дії, CVC2/CVV2-коду та унікального одноразового паролю, який було надіслано на ОСОБА_1 особистий фінансовий номер мобільного телефону НОМЕР_7 , 11.08.2021 року о 18 год. 34 хв.

Після вище зазначеного було здійснено активацію функції біометричної автентифікації (за відбитком пальцю). Вказану біометричну автентифікацію (за відбитком пальцю) було підключено 11.08.2021 року, для чого необхідно було ввести унікальний одноразовий пароль, який було надіслано на ОСОБА_1 особистий фінансовий номер.

Таким чином, реквізити платіжних карток № НОМЕР_4 та № НОМЕР_8 , строк їх дії, CVC2/CVV2- код та паролі (ОТР- паролі для одноразових операцій в мережі Інтернет), стали відомі третій особі, що і підтверджується безпосередньо заявою ОСОБА_1 .

Зокрема, у листі «Ощадбанку» вказується, що за результатами перевірки, вбачається, що зняття грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 стало можливим у зв`язку з порушенням (недотриманням) вимог п. 9.14. розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а саме: «Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН , CVC2/CVV2- код, строк дії, номер картки, тощо.

Так, згідно договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (розділ IX, п.9.15 клієнт зобов`язаний забезпечити, гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про логін, пароль, картковий пароль, а також ПІН , CVC2/CVV2- код, строк дії, номер картки, тощо (а. с. 12).

У відповідності до п. 9.16 розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третім особам мобільного телефону (відповідної Sim - картки, номер якого визначений в заяві про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений банку в іншому встановленому договором порядку, як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації на номер мобільного телефону клієнта (а. с. 12).

Отже, при розгляді справи, наявних в матеріалах справи доказів, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що відповідач ОСОБА_1 особисто надав інформацію стосовно своєї банківської картки неперевіреним особам, що підтверджується безпосередньо його заявою/повідомленням (а. с. 77), листом-відповіддю «Ощадбанк», а у відповідності до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за вказані дії особа несе безпосередньо відповідальність.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, застосувавши норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення № 705, правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що відповідачем ОСОБА_1 вчинено дії, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Враховуючи вищевикладені обставини, положення умов договору між сторонами, Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", Положення № 705 банком не порушено жодних вимог чинного законодавства, а тому у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 26.01.2022 року ОСОБА_1 має перед банком заборгованість у розмірі 17547,82 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим банком в підтвердження позовних вимог, та який не спростований відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов?язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов?язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.1.2 розділу ХХІІ ДКБО, для отримання кредиту клієнт подає підписану заяву про приєднання, за встановленою банком формою та інші документи визначені банком.

Згідно до п. 1.3. розділу ХХІІ ДКБО клієнт засвідчує, що перед укладенням договору від ознайомився з умовами користування кредитною лінією розміщених на сайті банку та у відділеннях, паспортом споживчого кредиту розміщеним на сайті банку, таблицею сукупної вартості кредиту, розміщеною на сайті банку для ознайомлення.

Порядок надання кредиту, визначений п. 1.6 розділу ХХІІ ДКБО, тобто шляхом встановлення ліміту на картку клієнта, виходячи з його фінансового стану.

Відповідно до п. 1.6.5 розділу ХХІІ ДКБО у разі незгоди з встановленим лімітом клієнт має протягом 14 днів звернутися до банку особисто або дистанційно і відмовитися від наданої послуги.

Згідно до п. 1.6.6. розділу ХХІІ ДКБО згода клієнта, у тому числі, і мовчазна на отримання кредитної послуги та розмір кредиту підтверджується наступним: здійснення дій, що свідчать про прийняття прав або виконання обов?язків клієнта пов?язаних з використанням кредитної послуги, здійснення операцій на умовах ДКБО з використанням кредиту, сплата процентів за користування кредитом та/або вчинення інших дій, що свідчать про безумовне прийняття клієнтом кредитної послуги.

Відповідно до п.1.17 клієнт зобов?язувався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредит, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором.

Згідно до вимог п. п. 1.18. розділу ХХІІ ДКБО відповідач зобов?язався не пізніше останнього робочого дня кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту, та за строк фактичного користування ним шляхом договірного списання коштів з рахунку.

Відповідно вимог п.1.21 розділу ХХІІ ДКБО за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов?язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, але не більше 15% від суми простроченого платежу.

Пунктом 1.24. розділу ХХІІ ДКБО передбачено, що банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із Законодавством (в т. ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов?язань щодо вчасного повернення кредиту (в тому числі, сплати суми обов?язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів.

Відповідно до п. 1.29 розділу ДКБО визначено, що строк повернення кредиту є таким, що настав і клієнт зобов?язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після прострочення виконання зобов?язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі, за кредитом та/або відсотками за кредитом на строк 85 (вісімдесят п`ять) календарних днів.

Згідно п.1.30. розділу ХХІІ ДКБО у разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені договором, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який дійшов до вірного, обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ «Державний ощадний банк України».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог банку, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги, які не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції за доводів апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков