Провадження № 2/161/847/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.
Свій позов мотивує тим, що з 12 жовтня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ОСОБА_4 який відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 року розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року ухвалено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 1600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.05.2019 року. Вказує, що на даний час відповідач сплачує аліменти не регулярно, а сума стягуваних аліментів є занадто низькою. У зв`язку із зростанням цін на продукти харчування та промислові товари,значно зросли витрати на утримання доньки, а тому визначених судом аліментів не вистачає, відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дитини та додаткових коштів на її утримання не надає. У зв`язку із збройною агресією російської федерації в квітні 2022 року ОСОБА_4 було мобілізовано до лав ЗСУ. На даний час відповідач проходить службу в 14 ОМБР в/ч НОМЕР_1 ПП ВО259 з`єднання Сухопутних військ ЗСУ, а відтак змінився його майновий стан.

З огляду на вищенаведене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року з твердої грошової суми у розмірі 1600 грн. щомісячно на частки усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою від 02 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27 березня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гринчука І.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову , виходячи з наступного. Донька відповідача досягла 17 річного віку, закінчила школу та наданий момент ніде не навчається, а тому є незрозумілим чим зумовлена зміна витрат на дитину. На даний час відповідач сплачує аліменти у розмірі 1 600 грн., що повністю відповідає законодавчо встановленому мінімуму. Крім того, на утриманні відповідача перебувають його батьки, які не працюють, перебувають на пенсії, однак їх розмір є мізерним, а тому позивач змушений допомагати їм матеріально. Також, позивачем не доведено, що станом на час подання позову, матеріальний стан відповідача змінився у сторону збільшення.У позовній заяві відсутні докази,що відповідач офіційно працевлаштований, а вказано, що змінився його матеріальний стан, позов грунтується цілком на ццьому твердженні, при ццьому будь якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано, у зв`язку з чим, на думку представника відповідача,відсутні підстави до задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, які зазначені в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представника відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявного в матеріалах справи (а.с.7).

В ході розгляду справи, сторонами не заперечувалась та обставина, що донька проживає з матір`ю ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року ухвалено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 1600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.05.2019 року (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 181 ЦПК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 183 СК України,частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вказаних норм закону, а саме те, що: «спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів», слід застосовувати в контексті змісту наведених норм, якими передбачено: обставини визначення способу стягнення аліментів; спосіб визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини; відповідні обставини, які підлягають перевірці та враховуються при визначенні способу та розміру стягнення аліментів.

При цьому слід вважати, що ст. 192 СК України у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки новела, що міститься у статті 181 СК України не містить посилань чи тверджень, які б вказували на необхідність застосування ст. 192 СК України, тобто обставин, які б підлягали перевірці судом у випадку заявлення вимог про зміну саме розміру аліментів.

Слід вважати, що законодавцем при констатації у вказаній частині статті «спосіб аліментів… змінюється…» вказано на необхідність, а не можливість здійснення зміни способу аліментів і це безальтернативне твердження вказує, також, і те, що обставини, перевірка яких передбачена при застосуванні ст. 192 СК України у даному випадку значення не мають. Мають ж значення фактично згадані загальні обставини, які перевіряються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Фактично судом вирішується питання про стягнення аліментів новим способом, тобто у новій формі, з перевіркою обставин, що мають значення на час розгляду справи без перевірки обставин, що мали значення в минулому. Тобто спосіб стягнення аліментів встановлюється по новому з перевіркою нових, існуючих обставин.

Окрім цього, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

У ч.3 ст. 181 СК України законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Із вказаної норми закону, також, вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.

Отже, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що своєю чергою відповідає вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, а відтак, покликання представника відповідача на ту обставину, що позивачем не доведено підставність позову, посилаючись на ст. 192 СК України є помилковими.Доводи представника відповідача фактично зводяться до скрутного матеріального становища, що притаманно для справ про збільшення розміру аліментів у відповідності до ст. 192 СК України, проте предметом цього спору є зміна способу стягнення аліментів, а саме з твердої грошової суми на частини доходу платника аліментів.
Звернувшись в суд з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач фактично просить стягувати передбачений законом мінімум на дитину, що визначений ст.ст. 182, 183 СК України, про що йшлося вище. Суд, застосовуючи вимоги вказаних статей, у випадку відсутності певних істотних обставин, що можуть вплинути на визначення такого мінімального розміру зобов`язаний встановити саме такий розмір. Такими, істотними обставинами, що давали б підставу стягувати аліменти у іншому розмірі, відмінному від мінімального слід вважати, наприклад, наявність поганого стану здоров`я платника аліментів (важкої хвороби, каліцтва, тощо), утриманців у платника аліментів, надзвичайно скрутного матеріального стану платника, що обумовлений об`єктивними обставинами, наявності значних доходів у дітей або отримувача аліментів, що забезпечують їх повноцінне утримання, тощо. Спосіб та розмір ж стягнення, про який просить позивач є тим гарантованим державою мінімумом на утримання дитини, який забезпечить необхідний матеріальний мінімум для її утримання.
Окрім цього, слід звернути увагу на те, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року у справі № 161/8127/19 вже стягувалося з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини сторін в розмірі 1600 гривень щомісячно щомісячно.
В ході розгляду справи представником відповідача не заперечувалась та обставина, що відповідач ОСОБА_4 проходить службу у лавах Збройних сил України, а відповідно має офіційний заробіток. Тому стягнення аліментів у частці від доходу платника не суперечить вимогам закону.
Покликання представника відповідача на ту обставину, що на утриманні відповідача знаходяться батьки пенсійного віку, не підтверджені належними та допустимими доказами. Суд враховує аргументи представника відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву, але такі обставини не звільняють його від обов`язку утримувати свою неповнолітню доньку на рівні, необхідному для її гармонійного розвитку.

Звернення позивача ОСОБА_3 з позовом про зміну способу аліментів є її правом і не залежить від зміни матеріального становища відповідача.
Отже, суд вважає, що позов слід задовольнити в частині зміни способу стягнення аліментів,встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року з твердої грошової суми у розмірі 1600 грн. на частки усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1073, 60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Згідно з п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 12, 13,77,81,89,141,263,264,265 430 ЦПК України, ст. 84, 150, 180-184, 191,192 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 1600 гривень на частки усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.
Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1073 гривні 60 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Дата складення повного тексту рішення 07 квітня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк