КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Драчовим Русланом Миколайовичем, який діє на підставі довіреності, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 010,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 03.03.2018 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір 03.03.2018-000000457, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до п. 1.3. договору кредитор надав позичальнику кредит у розмір 4 500,00 грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 16.03.2018 та платою за користування кредитом у розмірі 1 260,00 грн. В подальшому, 03.03.2018 позивач видав відповідачу кредит у розмірі 4 500,00 грн., чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредиту та штраф, у розмірі 8 010,00 грн. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись до суду з зазначеним позовом, який просить задовольнити (а.с. 2-3).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2021 позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість та штраф за кредитним договором № 03.03.2018-000000457 від 03.03.2018 в розмірі 8 010,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 194-196).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкового висновку, що товариством було надано відповідачу кредит у розмірі 4 500,00 грн, оскільки в матеріалах справи відсутній видатковий касовий ордер від 03.03.2018. Також, не взято до уваги , що між сторонами не було погоджено нарахування штрафу, про який зазначено у п. 5.4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти).

Окрім зазначеного, просив зменшити неустойку до розміру 500,00 грн (а.с. 200-202).

06.07.2021 ТОВ «Споживчий центр» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що усі істотні умови електронного кредитного договору містяться у заявці та оферті, з якою відповідач ознайомився та до якої позивач забезпечив безперешкодний доступ відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), яка підписана двічі підписами відповідача, містить наступну умову: «Підтверджую, що однозначно та безумовно приймаю (акцептую) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №03.03.2018-000000457 від 03.03.2018, з якими попередньо уважно ознайомився. Акцептовані умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.»

При цьому перше речення заявки з усіма істотними умовами електронного кредитного договору містить умову: «Дана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 03.03.2018».

В акцепті позичальника від 03.03.2018 відповідач активуванням галочки підтвердив своє ознайомлення з умовами оферти: «Я ознайомлений і приймаю умови кредитного договору (оферти)». В системі позивача реалізована технічна неможливість продовження та закінчення процедури укладення електронного кредитного договору (перехід на іншу веб-сторінку) без ознайомлення з умовами оферти, що підтверджується довідкою ТОВ «Споживчий центр» №1367 від 11.12.2019 (а.с. 228-231).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» видає грошові кошти позичальникам, через ТОВ «ФК «Елаєнс» яке має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №21 від 20.11.2014 та відповідне програмне забезпечення.

07.08.2017 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «ФК «Елаєнс» укладено Договір № про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку). Відповідно до п.1.1 даного договору, ТОВ «ФК «Елаєнс» бере на себе зобов`язання надавати ТОВ «Споживчий центр» послугу «переказ на картку», що включає в себе приймання від ТОВ «Споживчий центр» на поточний рахунок ТОВ «ФК «Елаєнс» грошових коштів, обробку розпоряджень ТОВ «Споживчий центр» відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем «VISA» та «MASTERCARD», переказ грошових коштів, прийнятих ТОВ ФК «Елаєнс» від ТОВ «Споживчий центр», на користь банка-еквайра для подальшого зарахування на карткові рахунки відповідно до правил МПС (додається). Договір та ліцензія ТОВ «ФК «Елаєнс» в суд першої не надавалися, оскільки ОСОБА_1 не заперечував наявність правовідносин між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «ФК «Елаєнс».

03.03.2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03.03.2018-000000457 (а.с. 5-6).

Відповідно до п. 1.3 Договору, кредитор зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у розмірі 4 500,00 грн на 14 календарних днів з дати надання кредиту, кінцевим терміном повернення траншу до 16.03.2018 та платою за користування кредитом у розмірі 1 260,00 грн, що становить 28,0 % в процентному значенні за 14 календарних днів користування.

ОСОБА_1 отримав кредит від ТОВ «Споживчий центр» за договором № 03.03.2018-000000457 в розмірі 4 500,00 грн., через ТОВ «ФК «Елаєнс», що підтверджується:

-квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) № 83832395 від 03.03.2018 в якій вказаний відправником (ТОВ «Споживчий центр»).

-довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) від 18.11.2019 в якій вказано, що даний документ видається ТОВ «ФК «Елаєнс» ТОВ «Споживчий центр» на підставі п.2.2.10 договору № про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), укладеного ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Споживчий центр», і підтвердженням того, що платіж 83832395 успішно зарахований на картку клієнта, на підставі чого була видана квитанція 83832395 від 03.03.2018.

ТОВ «Споживчий центр» належно виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 4 500,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 03.03.2018 (а.с. 9).

Згідно з п. 4.1. договору позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредитних коштів та плати за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту до 16.03.2018; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Згідно п.5.4 кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання.

Однак відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправления (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» відобразило перерахування коштів ОСОБА_1 в бухгалтерському обліку 03.03.2018 в 17:22:47 (із затримкою у дві хвилини), оскільки після отримання підтвердження від ТОВ «ФК «Елаєнс» про перерахування коштів позичальнику за договором №03.03.2018-000000457, товариству необхідно обробити даний платіж та передати для внесення в бухгалтерський облік

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 ознайомився з офертою в тому числі і з пунктом п.5.4 яким передбачено нарахування штрафу.

В кредитному договорі № 27.05.2016-100000068, в пункті 11.9, сторони визначили, що позичальник зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість для третіх осіб здійснити доступ та/або використати засоби факсимільного відтворення його підпису та/або номер телефону, зазначений в даному договорі. Позичальник несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння, технічного перехоплення інформації тощо, вибуття з володіння мобільного телефону Позичальника (зокрема, відповідної SIM-карти). Ризик і всю відповідальність за несанкціоноване використання засобів факсимільного відтворення його підпису та/або номера телефону несе виключно Позичальник. Будь-яку особу, яка використала такі засоби, Кредитор безумовно вважає Позичальником і не несе відповідальності, якщо це не відповідає дійсності.

Також в договорі № 27.05.2016-100000068, позичальник сам власноручно зазначив свій фінансовий номер телефону (п.12 Реквізити на підписи сторін), таким чином підтвердив, що він належить тільки йому.

Крім того, повідомленням Нацкомфінпослуг від 13.02.2019 «Щодо порядку укладення електронного договору», встановлено, що для Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС (далі - LOG FILE), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів. В підтвердження укладення електронного кредитного договору №03.03.2018-000000457 надаємо суду LOG FILE з чіткою хронологією укладення електронного кредитного договору №03.03.2018-000000457.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність позовних вимог.

Щодо зменшення розміру неустойки до 500,00 грн, то слід зазначити наступне.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 2 250,00 грн.

При цьому сума кредиту, яка отримана і не провернута відповідачем, становить 4 500,00 грн.

З наведеного вбачається, що розмір неустойки вдвічі менший розміру збитків: сума кредиту : розмір неустойки = 4 500,00 грн.: 2 250,00 грн. = 2

Частина 3 статті 551 ЦК України може бути застосована судом виключно у випадку перебільшення розміром неустойки розміру збитків, оскільки відповідно до вказаної норми розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір битків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, отже в даному випадку відсутні підстави для зменшення розміру неустойки.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Драчовим Русланом Миколайовичем, який діє на підставі довіреності, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська