06.04.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/810/22
Провадження № 2/533/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 квітня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лобач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Гупал Роман Миколайович звернувся від імені та в інтересах позивачки до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість за договором позики №Х090621-11 від 09.06.2021 у сумі 164661,71 грн, з яких: 81600,00 грн - сума основного боргу; 1690,04 грн - інфляційні збитки; 371,67 грн - 3% річних; 81000,00 грн - пеня за несвоєчасне повернення позики, а також судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, у сумі 39246,17 грн, судовий збір у сумі 1646,62 грн.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2022 справа розподілена головуючому судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенку А.В.

Розпорядженням керівника апарату Козельщинського районного суду від 17.01.2023 № 02 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, оскільки відповідно до рішення голови Верховного суду Князєва В. від 10.01.2023 № 8/0/149-23 та наказу в.о. голови Козельщинського районного суду Полтавської області від 13.01.2023 №02-аг.с суддю Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенка А.В. було відряджено до Октябрського районного суду м. Полтави для здійснення правосуддя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 цивільну справу розподілено головуючій судді Козир В.П.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року цивільну справу за позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 02 березня 2023 року (а.с. 46-47).

28.02.2023 представник позивачки адвокат Гупал Роман Миколайович подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, зазначив про обізнаність щодо порядку та наслідків ухвалення заочного рішення.

У зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про його повідомлення про дату, місце та час судового засідання протокольною ухвалою суду від 02.03.2023 судове засідання відкладено на 05.04.2023 з повідомленням відповідача про розгляд справи шляхом подання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідач у судове засідання 05.04.2023 не з`явився, у розумінні ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Ухвалою суду від 05.04.2023 вирішено проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 3-14)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 червня 2021 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики №Х090621-11, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів у сумі 55692,00 гривні, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення договору було еквівалентно 2040 доларів США 00 центів.

За умовами укладеного договору сума позики отримана відповідачем в повному обсязі до моменту підписання договору, що підтверджується розпискою від 09.06.2021, написаною власноруч відповідачем.

Відповідно до умов договору позики та графіку повернення позичальником грошових коштів кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, отриманих у позику, становив 09 червня 2022 року включно.

Повернення позики повинно було відбуватися відповідно до графіка повернення грошових коштів, починаючи з 09.07.2021 по 09.06.2022 щомісяця до 09 числа місяця рівними частинами у сумі в гривнях, еквівалентній 170 доларам США. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми зазначеної в п. 1 договору позики, готівкою в м. Харкові.

Сторонами договору позики було узгоджено валютний еквівалент суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за договором, а також встановлено, що позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідач доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «Приватбанк» на день здійснення платежу за цим договором.

Отже, за ствердженням позивача, станом на дату подання позовної заяви сума основного боргу становить 81600,00 грн (2040 доларів США) з розрахунку курсу гривні до долара США згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк», яка надана позивачем у якості додатку до позовної заяви.

Відповідальність за прострочення повернення позики передбачена умовами договору. Так, у разі прострочення виконання зобов`язання договором позики, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) відповідач сплачує позивачу неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Умовами договору позики також було передбачено забезпечення виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, шляхом передачі в заставу рухомого майна - автомобіля.

Свої зобов`язання відповідач не виконав, позику позивачу у строк, передбачений договором позики, не повернув, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача суми позики, пені, 3 % річних та інфляційних збитків, що передбачено умовами договору.

Звертав увагу, що розрахунок штрафних санкцій за неповернення позики здійснювався по 23.02.2022 у відповідності до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України до дати уведення воєнного стану в Україні та, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України позивачка самостійно зменшила суму пені за договором позики до суми 81000,00 грн

При нормативному обґрунтуванні представник позивача посилався на статті 15, 16, 525, 526, 530, 549, 572, 587, 590, 610-612, 615, 624, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц (постанови від 19 червня 2019 року), у справі № 902/417/18 (постанова від 18 березня 2020 року).

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

19 червня 2021 року між позивачкою ОСОБА_1 (за договором - позикодавець) та відповідачем ОСОБА_2 (за договором - позичальник) був укладений письмовий договір позики №Х090621-11 (а.с. 17-18) (надалі - договір позики або договір).

Відповідно до п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти у сумі 55692,00 гривні, що є еквівалентом 2040,00 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 27,30 грн), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовилися, що загальна сума у гривнях, яка підлягає поверненню у строки та у порядку передбаченому цим договором буде еквівалентом 2040 доларів США за курсом продажу в АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 12 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 09.06.2022 року. Сторонами договору встановлено, що позика є безпроцентною (а.с. 17).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» комерційний курс валюти долар США (USD) станом на 30.11.2022 (дату подання заяви до суду) становив: купівлі - 39,50 грн за 1 долар США, продажу - 40,00 грн за 1 долар США (а.с. 23).

Факт отримання відповідачем суми позики у розмірі 55692,00 гривні підтверджується наданою позивачем копією розписки (а.с. 19), а також положеннями п. 2 договору позики, відповідно до якого сума позики отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 договору позики відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачці позику відповідно до графіка повернення грошових коштів у період з 09.07.2021 по 09.06.2022 щомісяця до 09 числа кожного місяця рівними частинами по 4641,00 гривень, еквівалент 170 доларів США.

У п. 8 договору позики сторонами була погоджена відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так відповідач, у разі прострочення виконання зобов`язання за договором, повинен сплатити позивачу суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) відповідач сплачує позивачу неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний день існування простроченої заборгованості (а.с. 17-18).

Сторонами договору також була погоджена умова, за якою позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, визначеної у п. 1 договору позики, відповідачем готівкою в м. Харкові (п. 6 договору). Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позивача, наявність заяви у відповідача є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язання за договором щодо повернення позики або її частини належним чином (п. 11 договору).

Згідно з п. 13.4 договору, у разі невиконання позичальником умов договору позики, позичальник (відповідач) зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за договором позики.

За розрахунком, наведеним позивачем у позовній заяві, заборгованість за договором позики станом на 23.02.2022 складала 164661, 71 грн, у тому числі: 37128,00 грн (неповернута позика), 1690,04 грн - інфляційні збитки; відсотки за користування грошовими коштами за період з 10.07.2021 по 23.02.2022 (3 % річних) - 371,67 грн; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 10.07.2021 по 23.02.2022 ( 1 % від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості) - 127534,68 грн, яку позивач самостійно зменшив до 81000,00 грн, враховуючи складну економічну ситуацію в Україні, пов`язану зі повномасштабною збройною агресією РФ проти України.

Доказів погашення відповідачем заборгованості за договором позики матеріали справи не містять.

Застосовані судом норми права

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України).

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою було укладено з відповідачем договір позики №Х090621-11 від 19 червня 2021 року у простій письмовій формі, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів у сумі 55692,00 гривні, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення договору було еквівалентно 2040 доларів США 00 центів, які позивач зобов`язувався повернути позивачці згідно з узгодженим сторонами договору графіку повернення грошових коштів (позики) у період з 09.07.2021 по 09.06.2022, сплачуючи щомісяця до 09 числа кожного місяця рівними частинами грошові кошти у національній валюті України у сумі, еквівалентній 170 доларам США (п. 1, 5 договору позики). Сторонами договору встановлено, що позика є безпроцентною.

На виконання умов укладеного сторонами договору позики, позивачкою було передано відповідачу грошові кошти у сумі 55692,00 гривні, які відповідач зобов`язався повернути позивачці у строки та порядку, визначеними умовами договору позики.

Факт отримання відповідачем суми позики у розмірі 55692,00 гривні підтверджується наданою позивачем копією розписки (а.с. 19), а також положеннями п. 2 договору позики, відповідно до якого сума позики отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору у повному обсязі.

Факт повернення позики або її частини матеріалами справи не доводиться. Заяву (розписку) позивачки про одержання суми позики у повному обсязі або частково, як це передбачено п. 11 договору, відповідачем не надано.

Доказів повернення позики у встановлений договором строк відповідач суду не надав.

Отже, суд уважає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, факт наявності заборгованості за договором позики за період з 09.07.2021 по 09.02.2022 у розмірі 37128,00 грн (4641,00 х 8 = 3712,00).

Разом з тим, у відповідності до умов договору (п. 1, 7 договору) позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір неповернутої позики або її частини відповідав еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «Приватбанк» на день здійснення платежу за договором.

Оскільки позика не повернута, позивачем здійснено розрахунок суми позики, що підлягає поверненню відповідачем за формулою, наведеною у договорі, станом на дату складення ним позову у відповідності до курсу продажу долару США, встановленому АТ КБ «Приватбанк», про що свідчить надана позивачем довідка банківської установи. Така сума заборгованості (2040,00 доларів США х 40,00 грн = 81600,00 грн) визначена позивачем вірно та цілком відповідає умовам, встановленим сторонами у договорів.

Отже, суд уважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума позики у розмірі 81600,00 гривень (основна заборгованість).

Здійснюючи перевірку виконаних позивачем розрахунків інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами (3 % річних) та пені, суд зазначає, що такі розрахунки здійснені у відповідності до умов договору та вимог ст. 625 ЦК України.

Суд, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, вважає їх правильними та обґрунтованим, такими, що відповідають встановленим домовленостям сторін. Арифметичних чи логічних помилок судом не встановлено. Зменшивши суму пені, що заявлена до стягнення, позивач розпорядився своїми правами на власний розсуд, що відповідає ч. 3 ст. 13 ЦПК України. Усі нарахування проведенні позивачем з урахуванням обмежень, встановлених законом на період дії в Україні воєнного стану.

Відповідачем такі розрахунки не спростовані, контррозрахунок (власний розрахунок заборгованості) суду не надано.

Отже, суд уважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача за період з 10.07.2021 по 23.02.2022 (229 днів) пені у розмірі 1% на день (п. 8 договору позики) у сумі 81000,00 гривень (з урахуванням зменшення її нарахованого за цей період розміру); інфляційних збитків - 1690,04 гривень; 3 % річних від простроченої суми - 371, 67 гривень, є також підставними та обґрунтованими.

Такі вимоги ґрунтуються на законові та договорі.

У зв`язку з вищевикладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 164661,71 грн, з яких 81600,00 грн - сума основного боргу; 1690,04 грн - інфляційні збитки; 371,67 грн - 3 % річних; 81000,00 - пеня за несвоєчасне повернення позики підлягають до задоволення у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 1646,62 грн (а.с. 1-2).

З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 1646,62 грн.

Крім того, представником позивачки заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з наданням позивачці професійної правничої допомоги, у сумі 39246,17 грн. На підтвердження таких витрат надано договір про надання правової допомоги № б/н від 12.09.2022 з додатком, попередній розрахунок вартості однієї години надання послуг на правову допомогу за договором, акт наданих послуг та рахунок-фактуру (а.с. 25-33).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України не подав.

Разом з тим, з наданих до позовної заяви доказів вбачається, що сума підтверджених доказами витрат позивачки на професійну правничу допомогу є дещо меншою від заявленої.

Так, згідно додатку до договору про надання правової допомоги б/н від 12.09.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Гупалом Р.М. від 28.11.2022 надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Гупалом Р.М. за позовом до ОСОБА_2 складається з таких послуг: консультація клієнта з вивчення відповідних документів за позовом до ОСОБА_2 , аналіз законодавства і надання відповідних правових висновків з питань спірних правовідносин; складання позовної заяви, відповіді на відзив, пояснення та інших процесуальних документів, пов`язаних з судовим розглядом справи; участь у судових засіданнях з розгляду позовної заяви. Вартість наданих послуг (без урахування участі у судових засіданнях) складає 20000,00 грн. За прийняття адвокатом участі у судових засіданнях клієнтом додатково сплачується 3350,00 грн за кожний судовий день. У разі прийняття рішення по справі на користь клієнта, адвокату сплачується додатковий гонорар у розмірі 10 % від суми задоволених позовних вимог (а.с. 28).

З попереднього розрахунку вартості однієї години надання послуг на правову допомогу (а.с. 31) вбачаєтеся, що вартість послуг (за 1 годину) формувалася адвокатом, виходячи з того, що консультація клієнта з вивченням відповідних документів коштує 1340,00 грн; юридичний аналіз законодавства та судової практики з питань, викладених у позовній заяві - 1340,00 грн; підготовка та подача позовної заяви - 1340,00 грн; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 3350,00 грн; складання відповіді на відзив, пояснень тощо - 1340,00 грн

Згідно з актом наданих послуг від 30.11.2022 (а.с. 32) загальна вартість послуг за договором про надання правової допомоги склала 16080,00 грн, у тому числі 2680,00 грн - консультація клієнта з вивченням відповідних документів за позовом (2 години); 4020,00 грн - юридичний аналіз законодавства та судової практики (3 години); 9380,00 грн - підготовка та подача позовної заяви (7 годин).

Така ж вартість послуг підтверджена рахунком-фактурою від 30.11.2022 (а.с. 33).

Отже, матеріалами справи підтверджено судові витрати позивачки, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги, на загальну суму 16080,00 грн.

Заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 39246,00 грн не в повній мірі доведена. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що фактично під час розгляду справи у суді не відбулося жодного судового засідання за участю сторін чи їх представників, у тому числі представника позивачки.

Таким чином, суд уважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума фактично понесених нею та документально підтверджених позивачкою витрат на правничу допомогу у розмірі 16080,00 грн.

Керуючись статтями 12, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, нормами матеріального права, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № Х090621-11 від 09.06.2021 у сумі 164661,71 грн, з яких: 81600,00 гривень - сума основного боргу; 1690,04 гривень - інфляційні збитки; 371,67 гривень - 3% річних; 81000,00 гривень - пеня за несвоєчасне повернення позики.

3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, у сумі 16080,00 гривень.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1646,62 гривень.

5.Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6.Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

7.Заочне рішення може бути переглянуте Козельщинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

8.Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

9.Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; тел.: НОМЕР_2 ).

Представник позивача: адвокат Гупал Роман Миколайович (адреса: АДРЕСА_2 ; тел.: НОМЕР_3 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06 квітня 2023 року.

Суддя В.П. Козир