Справа №:755/3206/23
Провадження №: 4-с/755/46/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , особа, бездіяльність якої оскаржуються: державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко Ольга Володимирівна, заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ОСОБА_3 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просив суд: визнати неправомірну бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко Ольги Володимирівни в частині несвоєчасного зняття арешту з зарплатного рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , (IBAN № НОМЕР_2 ), АТ КБ «ПРИВАТБАНК», КИЇВ, Україна. РНОКПП одержувача НОМЕР_3 ; зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко Ольгу Володимирівну зняти арешт з зарплатного рахунку боржника ОСОБА_1 . № НОМЕР_1 , (IBAN № НОМЕР_2 ), АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, РНОКПП одержувача НОМЕР_3 , який накладений постановою ВП № НОМЕР_8 про арешт коштів боржника від 02.01.2023 року.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (далі - Відділ) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_8 з виконання виконавчого листа № 755/13069/20 Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 16.05.2019 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 140369,85 грн. та судові витрати у розмірі 9824. 40 грн. Виконавче провадження ВП № НОМЕР_8 знаходиться у провадженні державного виконавця Відділу Федоренко Ольги Володимирівни. Так за виконавчим провадження ВП № НОМЕР_8 боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , стягувачем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_4 . 02.01.2023, державним виконавцем Відділу Федоренко О. В., винесено постанову ВП № НОМЕР_8 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/13069/20 Дніпровського районного суду м. Києва. Додатково, 02.01.2023, державним виконавцем Відділу Федоренко О. В., винесено постанови ВП № НОМЕР_8 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та стягнення виконавчого збору. 02.01.2023, державним виконавцем Відділу Федоренко О.В., винесено постанову ВП № НОМЕР_8 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 . Зазначив, що дізнався про існування відкритого виконавчого провадження лише наприкінці січня 2023 року, постанову ВП № НОМЕР_8 про відкриття виконавчого провадження не отримував. На підтвердження вказаного повідомив, що він був призваний по мобілізації відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 до військової частини НОМЕР_5 з 30.06.2022, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) АДРЕСА_1 від 30.06.2022 № 141. Отже, боржник з поважних причин фізично був позбавлений можливості отримати постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки з 30.06.2022 не мешкає (не перебував) за адресою вказаною у виконавчому документі. Вже після того, як постановою ВП № НОМЕР_8 про арешт коштів боржника було накладено арешт на рахунки боржника, останньому стало відомо про існування виконавчого провадження відносно нього. Оскаржуваною постановою було накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , (IBAN № НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який належить боржнику та з якого здійснюється отримання заробітної плати останнім, тобто рахунок має фактично цільове призначення та повне звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. У зв`язку з чим, останній до Відділу звернувся з заявою про зняття арешту з рахунку боржника від 20.01.2023, разом з якою було надано відповідні докази. Станом на день звернення до суду із скаргою арешт з рахунку № НОМЕР_1 , (1BAN № НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» державним виконавцем Відділу Федоренко О. В., не знятий, постанова про зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_8 відсутня, відповідь на заяву у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_8 теж відсутня. Зазначені обставини, на думку заявника, підтверджують те, що заява про зняття арешт з коштів боржника державним виконавцем Відділу Федоренко О. В., фактично проігнорована.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2023 прийнято скаргу ОСОБА_1 , особа, бездіяльність якої оскаржуються: державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Федоренко Ольга Володимирівна, заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця, та призначено її до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, в судове засідання викликано сторін по справі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить наступного.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Положеннями частини першої статті 18 ЦПК України також визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.

Спеціальними законами, що регулюють правовідносини, що вникають між сторонами в ході виконавчого провадження, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII.

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», що узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як убачається з матеріалів справи на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_8 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 20.05.2021 Дніпровським районним судом м. Києва, відносно ОСОБА_1 , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 16.05.2019 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 140369,85 грн. та судові витрати - 9824,40 грн.

Виконавче провадження № НОМЕР_8 було відкрито постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В. від 02.01.2023 на підставі заяви стягувача, ОСОБА_2 .

Цього ж дня, державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В. винесено постанову у межах виконавчого провадження № НОМЕР_8 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику: ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 165613,67 грн.

Боржник, ОСОБА_1 , звернувся до державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В. із заявою від 20.01.2023 про зняття арешту із зарплатного рахунку НОМЕР_1 , IBAN № НОМЕР_2 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, РНОКПП одержувача НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , що накладений постановою ВП № НОМЕР_8 про арешт коштів боржника від 02.01.2023.

Вказану заяву було отримано суб`єктом оскарження 26.01.2023, що підтверджується відтиском штампу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вх. № 2286 на копії такої заяви.

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 30.06.2022 № 141 АДРЕСА_1, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 та набуття чинності Указу Президента «Про загальну мобілізацію» та виконання вимог мобілізаційної дирекиви Головнокомандувача Збройних Сил України №32/321/501/13т солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика групи радіоперехоплення та пеленгування військової частини НОМЕР_5 , зарахувавши до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 , на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_6 та вважати таким, що 30.06.2022 посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою, ВОС-790058А, шпк «матрос», посадовий оклад 2820,00 грн., тр.5

Згідно із довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 20.01.2023 № J5HK099EGF3S8V4I, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 станом на 20.01.2023 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_7 ( НОМЕР_2 ), на яку отримує зарплатні виплати.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Права та обов`язки державного виконавця визначені у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За приписами ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З матеріалів скарги випливає, що незгода скаржника з постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В. від 02.01.2023 ВП № НОМЕР_8 ґрунтується на тому, що на його картковий рахунок, на який здійснюються зарплатні нарахування, накладено арешт у виконавчому провадженні № НОМЕР_8.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що державним виконавцем було накладено арешт у виконавчому провадженні №755/3206/23 на картковий рахунок боржника, на який здійснюються зарплатні нарахування, відповідно останній позбавлений засобів для існування, що суперечить нормам права та загальнолюдській моралі, а державним виконавцем проігноровано порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що визначений у розділі IX Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Так, ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За нормою ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Положеннями ст. 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, оскільки законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що боржником було надано державному виконавцю документальне підтвердження того, що кошти, які знаходяться та нараховуються на його картковий рахунок, на який накладено арешт, є зарплатними коштами. Дана обставина підтверджується заявою до державного виконавця від 20.01.2023, яка була отримана суб`єктом оскарження 26.01.2023. В заяві зазначається, що кошти, які перебувають на арештованому рахунку є заробітною платою, а арешт накладений на рахунок повністю позбавляє можливості боржника користуватися його заробітною платою, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 20.01.2023 № J5HK099EGF3S8V4I, що є підставою для зняття арешту.

Отже, державний виконавець, маючи документальні підтвердження, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, звертати стягнення заборонено, арешту з такого рахунку та/або коштів не зняв, чим вчинив бездіяльність, яка порушує приписи частини 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», норми чинного законодавства у сфері соціального захисту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи надані суду докази, а також те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень, суд приходить висновку, що державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В. допущено бездіяльність щодо не зняття арешту з карткового рахунку № НОМЕР_1 , (IBAN № НОМЕР_2 ), який знаходиться в АТ «КБ «ПриватБанк», за заявою боржника.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що належним способом відновлення прав ОСОБА_1 , на захист яких була подана ця скарга, є зобов`язання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В. зняти арешт з зарплатного рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , (IBAN № НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який накладений постановою ВП № НОМЕР_8 про арешт коштів боржника від 02.01.2023, що є підставою для задоволення скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 18, 56, 59, 70 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст. ст. 260, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , особа, бездіяльність якої оскаржуються: державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Федоренко Ольга Володимирівна, заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В. усунути бездіяльність шляхом зняття арешту з карткового рахунку № НОМЕР_1 , (IBAN № НОМЕР_2 ), відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , накладеного в межах виконавчого провадження № НОМЕР_8.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: