ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 952/205/22 Головуючий суддя І інстанції Яценко Є. І.
Провадження № 22-ц/818/679/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прасолова Ігоря Володимировича на ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року по цивільній справі № 952/205/22 , за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

у с т а н о в и в:

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у повному обсязі.

01 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Прасолов І.В. звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомоги на користь позивачки у розмірі 30000 грн.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечував, зазначив, що представником позивача не додано квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу на підтвердження факту оплати суми гонорару.

Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення судових витрат на професійну правничу ( правову ) допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Прасолов І.В. посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати, та задовольнити його заяву про стягнення витрат на професійну допомогу у розмірі 30000 грн у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати з надання професійної правничої допомоги у зв`язку із розглядом справ в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн.

Скарга мотивована тим, що ухвала була постановлена без врахування правового висновку Верховного Суду, а саме правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19.

Вказує, що сторони домовились, що повна вартість отриманих послуг за договором буде сплачена клієнтом в місячний термін після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції по справі.

Зазначає, що в позовній заяви вказував попередній розрахунок судових витрат, на підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості надано копію додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та АБ «Ігоря Прасолова» та копію звіту №1 від 25.01.2023 року про приймання-передавання наданих послуг за результатами виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Окорський В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що представник позивача недобросовісно скористався своїми процесуальними правами подав заяву про винесення додаткового рішення про стягнення вже значно більшої суми, як витрат на професійну правничу допомогу, значно більше, ніж ту, що було заявлено спочатку.

Звертає увагу на завищений гонорар адвоката позивача. Вважає, що вартість послуг представника позивача не відповідає наявним відомостям органів статистики або інших органів про ціни на ринку на аналогічні послуги.

Вказує, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем на рахунок АБ «Ігоря Прасолова» будь-яких коштів, зокрема не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документа.

Зазначає, що сума гонорару за надання правничої допомоги є завищеною та неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи не підтверджений жодним чином факт сплати позивачем зазначених коштів на рахунок АБ «Ігоря Прасолова», а також недобросовісне зловживання своїми процесуальними правами зі сторони позивача, а також те, зо Зачепилівський районний суд Харківської області виніс законне та обгрунтоване рішення, вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що не перешкоджає розгляду скарги відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції зазначив, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати коштів адвокату у розмірі 30000 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який не відповідає нормам цивільного процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 26.05.2022 року до досягнення сином трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір розмірі 536,80 грн.

01 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Прасолов І.В. звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомоги на користь позивачки у розмірі 30000 грн.

На підтвердження вимог про ухвалення додаткового рішення та понесених судових витрат заявником надано додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 05.07.2022, звіт №1 про приймання-передачу наданих послуг від 25.01.2023 року з детальним описом розрахунком наданої правової допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу,

що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3)розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд першої інстанції всупереч вимог ст. 263 ЦПК України не звернув уваги, що після ухвалення судового рішення представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрати на професійну допомогу у розмірі 30000 грн, з додаванням копії додаткової угоди та акту приймання -передавання.

Такі дії представника позивача відповідають вказаній нормі ч. 8 ст.141 ЦПК України про надання протягом 5-ти днів до суду першої інстанції заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

При цьому у заяві було вказано, що обсяг наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартість підтверджено належними доказами, а саме: договором про надання правничої (правової) допомоги, актом про надання правової допомоги за договором про надання правничої (правової) допомоги.

У справі дійсно відсутні документи, що свідчать про фактичну оплату витрат за надання правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи), про що зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, але суд встановив, що згідно відповідного акту такі витрати фактично були надані.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за змістом ст. 137 ЦПК України при доведеності факту надання правничої допомоги та вартості цих послуг, відсутність доказів про їх фактичну сплату для їх розподілу за результатами розгляду справи відповідно до частини восьмої статті 141 цього ж Кодексу не мають правового значення.

Так, у п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою… визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Тобто законодавець не передбачає можливості для відмови у відшкодуванні фактично наданих витрат на правову допомогу, а тому суд згідно ч.ч. 4-6 ст. 137, ч.ч. 3, 4 ст. 141 ЦПК України у такому разі з`ясовує наявність чи відсутність підстав для зменшення цих витрат.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд першої інстанції з порушенням ч. 4 ст. 263 ЦПК України помилково послався на постанову Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.06.2022 року по справі № 375/275/20, оскільки вона не стосуються змісту згаданих норм права, тому судом відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України не застосовуються.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість вирішення питання щодо розподілу витрат. Сама лише несплата таких витрат не може бути підставою для відмови у їх розподілі у авансовому порядку, так виснував касаційний суд.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції додаткове рішення по суті заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу не було ухвалено, тому у суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України щодо меж апеляційного розгляду відсутні підстави для ухвалення нового судового рішення, в цій частині вимоги апеляційної інстанції є безпідставні і тому не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена судом ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, а отже наявні вищевказані підстави для скасування ухвали Зачепилівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну представника ОСОБА_1 - адвоката Прасолова Ігоря Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 21 червня 2023 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді

Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.