П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2023 року місто Київ

справа №758/8673/22

провадження№22-ц/824/5729/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Михайловим Сергієм Вікторовичем,

на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 11 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Ларіонової Н.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м.Києві та Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 11 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м.Києві та Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Михайлов С.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Зокрема зазначає, що відповідно до п. 44 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302, якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101.

Абзац 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачає, що у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Також п.п.6 п.35 Порядку передбачає подання заявником для оформлення паспорту рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Тобто законодавством України передбачено встановлення особи у судовому порядку, а посилання суду першої інстанції на звернення з позовом до Окружного адміністративного суду м.Києва є необґрунтованим, оскільки орган ДМС не порушував прав заявника, а отже справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заявник скористався встановленим законодавством порядком для отримання паспорта, але у зв`язку з відсутністю осіб, які зможуть підтвердити його особу, не може отримати паспорт, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Без встановлення цього факту в судовому порядку заявник позбавлений можливості звернутись до органу ДМС України та отримати паспорт громадянина України, який є документом, що підтверджує громадянство України та його особу. Відповідно цей факт породжує значні юридичні наслідки для заявника.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені шляхом направлення повідомлення на електронні пошти учасників справи: ОСОБА_1 , адвоката Михайлова С.В., ЦМУ Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області /а.с. 58/.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Михайлова С.В. та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції представника заявника в апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасника справи, явка якого до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність заявника ОСОБА_1 та його представника - адвоката Михайлова С.В., які не з`явилися в судове засідання (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, щоапеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Заяву обґрунтовував тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні в місті Красний Луч, зараз місто Хрустальний Луганської області. З народження та до липня 2022 року він проживав з батьками на тимчасово окупованій території України в м.Хрустальний Луганської області, а з липня 2022 року проживає в м.Києві. Він ніколи не отримував паспорт громадянина України або іншого документа з фотокарткою. В липні 2022 року він звернувся до Солом`янського відділу центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області з заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки у зв`язку з первинним оформленням, але отримав відповідь, згідно якої йому відмовлено у видачі паспорта, оскільки неможливо встановити його особу.

Оскільки він має тільки свідоцтво про своє народження і не може отримати паспорт громадянина України внаслідок життєвих обставин та тимчасової окупації Луганської області, тому без встановлення цього факту в судовому порядку він позбавлений можливості отримати в міграційній службі паспорт громадянина України, який є документом, що підтверджує громадянство України та особу. Без документів заявник позбавлений можливості отримати доступ до базових послуг, як охорона здоров`я, соціальні послуги, у нього виникли труднощі щодо вільного пересування, перешкоди з роботою, орендою житла, відкриттям банківського рахунку тощо. Просив встановити особу заявника ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Хрустальний Луганської області Україна.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції, керуючись ч. 1 ст. 186 ЦПК України, вважав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки чинним законодавством визначений порядок отримання документу - паспорту України, яким і встановлюється особа. При цьому зауважив, що пунктом 97-1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 врегульовані особливості встановлення особи та видачі паспорта в період дії воєнного стану або на період карантину. Заявник не позбавлений права повторно звернутися до органу ДМС, надавши всі необхідні документи та виконавши всі дії, визначені пунктом 97-1 вказаної постанови КМУ.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).

Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»).

Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.

Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі № 366/474/19 та постанові Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі №755/16248/18.

До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Відповідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).

При зверненні до суду разом із заявою про встановлення юридичного факту заявником, зокрема, подано: копію свідоцтва про народження, відповідь ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської області Солом`янського відділу, копію паспорту своєї матері, тобто необхідні документи для звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення у даній справі, крім того ОСОБА_1 у заяві просив допитати свідків.

Отже суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за заявою про встановлення особи, зазначених вище вимог закону не врахував та безпідставно послався на те, що судами не встановлюється тотожність особи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що має місце у даному випадку.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Михайловим Сергієм Вікторовичем, задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 11 листопада 2022 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус