ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3772/23 Справа № 209/3792/19 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про виключення відомостей про батька, визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про виключення відомостей про батька, визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. На обґрунтування своїх уточнених позовних вимог зазначає, що він у 2009 році познайомився з відповідачем. Починаючи з середини 2011 року вони стали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, підтримували близькі (інтимні) стосунки, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . З цього часу вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 до травня 2012 року. Після виписки відповідачки та сина з полового будинку вони переїхали до постійного місця проживання: в квартиру АДРЕСА_2 . Відповідач зареєструвала сина як мати одиначка, зазначивши прізвище сина « ОСОБА_4 », ім`я ОСОБА_4 , а по-батькові « ОСОБА_4 ». В липні 2013 року вони припинили проживати разом. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем позивач продовжував піклуватися про сина, надавав відповідачу кошти на його утримання, купував іграшки, провідував сина. 18 листопада 2018 року відповідачка ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила своє дошлюбне прізвище. 15 грудня 2018 року відповідачі звернулися до органів РАЦС зі спільною заявою про визнання батьківства. Після подачі зазначеної заяви Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське в актовий запис № 454 від 25 липня 2012 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесено зміни, а саме відомості про батька: батьком записали ОСОБА_3 . Прізвище сина ОСОБА_4 змінили на прізвище ІНФОРМАЦІЯ_7 , по-батькові - ІНФОРМАЦІЯ_7 на ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вважає себе біологічним батьком дитини, тому просить суд виключити відомості про ОСОБА_3 як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із актового запису № 454 від 25 липня 2012 року, складеного Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області та визнати його батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, внести в актовий запис № 454 від 25 липня 2012 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 наступні відомості: -у відомості про батька вказати батьком ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_3 ;- - у відомостях про прізвище та по батькові дитини замість ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначити ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , інші відомості, а саме ім`я дитини, дату та місце народження, відомості про матір, залишити без змін; стягнути судові витрати з відповідачів в рівних частках (том 2 а.с.)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про виключення відомостей про батька, визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька - відмовлено (том 2 а.с.172-174).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду 1 інстанції скасувати, і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.179-184).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21 січня 2020 року за № 138/14.17-35 (том 1а.с.28) актовий запис № 454 від 25 липня 2012 року про народження ОСОБА_4 відомості про батька дитини внесені на підставі ст.135 СК України за заявою матері - ОСОБА_2 , від 25.07.2012 № 57. 15 грудня 2018 року до вищевказаного актового запису були внесені відомості про визнання батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (підстава с.126 СК України, заява про визнання батьківства № 83 від 14.12.2018).

Згідно довідки від № 507 від 10.07.2020 року, виданої Комунальним підприємством «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва» Дніпропетровської обласної ради» (том 1 а.с. 115) відповідно до історії пологів № 1259 та історії новонародженого № 1259 в графі «сімейний стан» вказано: шлюб не зареєстрований, в графі «дані про чоловіка» вказано: ОСОБА_1 , 1988 року народження.

Відповідно до заяви про визначення батьківства ОСОБА_3 , яка зареєстрована в журналі за № 83/14.17-42 та зареєстровану в реєстрі за № 1 (том 1 а.с.38) він визнав себе батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , яка підтвердила батьківство ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 126 СК України відомості про батька до актового запису про народження дитини змінені та вказано по - батькові дитини за іменем батька - ІНФОРМАЦІЯ_7 , за прізвище батька - ІНФОРМАЦІЯ_7 . На підставі чого до актового запису про народження № 454 від 25 липня 2012 року (том 1 а.с.40) внесені зміни стосовно прізвища дитини, замість « ІНФОРМАЦІЯ_7 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », по - батькові « ІНФОРМАЦІЯ_7 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Та змінені відомості про батька ОСОБА_3 » та змінено відомості про матір дитини замість прізвища « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_2 ». На підставі чого було видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 15.12.2018 року (том 1 а.с.49).

Згідно актового запису про шлюб № 545 від 10 листопада 2018 року (том 1 а.с.39) зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що видано свідоцтво серії НОМЕР_2 (том 1 а.с.48).

Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/4157 від 15.0.2020 року про реєстрацію та склад сім`ї (том 1 а.с.50) відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 14.02.2020 року.

Відповідно до акту про проживання № 68 від 17.02.2020 року (том 1а.с.51) відповідач ОСОБА_3 проживає фактично за цією адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації з 2018 року.

Також, судом 1 інстанції були допитані свідки:

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що він особисто знайомий із позивачем з 2005 року та приходиться кумом ОСОБА_1 , оскільки він хрестив його сина ОСОБА_4 . Із відповідачем ОСОБА_2 тоді ще ОСОБА_2 його познайомив позивач у 2009 році і представив її як свою дівчину. ОСОБА_1 із ОСОБА_2 проживали разом на правому березі у АДРЕСА_4, а коли в них народилася дитина вони вже жили на лівому березі. Згодом відповідач припинила давати дитину позивачу.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його двоюрідним братом. Із ОСОБА_2 брат його познайомив у 2008 році. ОСОБА_1 із ОСОБА_2 із 2009 року жили разом на правому березі у АДРЕСА_4, потім переїхали на лівий берег до батьків ОСОБА_4 . Їх стосунки були припиненні у 2015-2016 році. У відповідача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 почалися стосунки у 2019 році. Він ще декілька разів після розтавання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 спілкувався з нею.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його двоюрідним братом. Із ОСОБА_2 брат його познайомив у 2014 році, коли дитині було 2 роки. ОСОБА_1 із ОСОБА_2 із 2009 року жили разом на правому березі у АДРЕСА_4, потім переїхали на лівий берег до батьків ОСОБА_4 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернуся до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Однак, із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів в повній мірі не погоджується.

Так, Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. і схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р., - дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Також у ст. 16 Конвенції про права дитини зазначено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійсненні її права на особисте і сімейне життя, незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина мас право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст. 126 СК України передбачено визначення походження дитини за заявою чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою та заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини.

Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ч.2 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122. 124. 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Оспорювання батьківства після смерті особи, яка записана батьком дитини.

Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки, діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

У відповідності до положень п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № З, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. З ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135 СК України). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків, особою котра вважає себе батьком.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у відносинах, що вбачається із наданих копій фотознімків, на яких зображено позивач та відповідач з дитиною (том 2 а.с.26-40) та диску з відеозаписом (том 2а.с.41).

Однак, суд 1 інстанції не взяв до уваги вказані докази, оскільки надані знімки не датовані та не містять інформації стосовно осіб, які на них зображені, з їх змісту не можливо зрозуміти характер відносин, які існували між даними особами, тому суд не приймає дані зображення як докази.

Суд 1 інстанції критично поставився до пояснень свідків, оскільки вони не надали чіткого пояснення стосовно строку перебування сторін у відносинах та характер цих відносин, з їх пояснень можна встановити, що позивач проживав разом із відповідачем ОСОБА_2 , та дані особи є або родичами або друзями позивача та можуть бути заінтересовані у вирішенні спору на його користь.

На підставі перевірених письмових доказів, суд 1 інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_2 зареєструвала народження сина ОСОБА_4 на підставі ст.135 СК України на підставі своєї заяви від 25.07.2012 № 57.

Тобто позивачу стало відомо про той факт, що відомості про нього як про батька дитини відсутні в актовому записі про народження дитини в 2012 році, що ним не заперечувалося в судовому засіданні, проте до суду він звернувся з позовом відповідно до штампу вхідної кореспонденції 14 листопада 2019 року.

Згідно ч.2 ст. 129 СК України передбачено, що до позовних вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Врахувавши зазначене, суд 1 інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду із даною вимогою, про що представником відповідача було заявлено відповідне клопотання, яке підлягає задоволенню.

Також суд 1 інстанції зазначив, що законодавством чітко визначений перелік осіб, які можуть оскаржувати батьківство, оскільки відбулися обставини, на підставі яких були внесенні зміни до актового запису про народження дитини, так відповідно до заяви про визначення батьківства ОСОБА_3 , яка зареєстрована в журналі за № 83/14.17-42 та зареєстровану в реєстрі за № 1 він визнав себе батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і оспорювати його батьківство щодо нього можуть виключно особа, яка записана батьком дитини, а такою особою являється відповідач у справі ОСОБА_3 , у випадку смерті, його спадкоємці (дружина, батьки, діти), та безпосередньо мати дитини - ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1 не має процесуального права на оскарження (оспорювання) батьківства дитини.

Крім того, зазначив, що не підлягаю застосуванню вимоги ст.129 СК України, згідно якої особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства, оскільки на момент зачаття та народження дитини його мати не перебувала у шлюбі взагалі ні із ОСОБА_3 , ні з ОСОБА_1 або взагалі з іншим чоловіком.

У зв`язку із чим, перелічені обставини виключають можливість спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу батьківства.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження кровного споріднення між позивачем та неповнолітньою дитиною, посилання представника позивача про свідому неявку відповідача ОСОБА_2 на експертизу, оскільки вона не визнає факт батьківства позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засідання, оскільки ухвала про призначення судово-генетичної екпертизи оскаржувалася в апеляційному порядку, а в подальшому на визначенні медичною установою дати відповідач ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 має поважні причини неявки, що підтверджується доказами, зокрема довідками № 572,615 про тимчасову непрацездатність (том 1 а.с.194,195) згідно яких на визначені дати 08 лютого 2021 року, 09 березня 2021 року вона перебувала на лікарняному по догляду за хворою дитиною - ОСОБА_4 . Також згідно довідки № 789 від 29.05.2021 року та довідка № 823 від 18.06.2021 року (том 1 а.с.217,218,219) відповідач ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 перебувала на самоізоляції, тому на експертизу 14 червня 2021 року з`явитися не змогла.

Відомості про можливе батьківство позивача відображені лише в медичній картці породіллі ОСОБА_2 , проте враховуючи те, що вона заповнюється на підставі слів самої жінки та враховуючи той факт, що сторони на той момент проживали разом, відповідач і зазначила відомості про батька дитини, з яким вона на той момент мешкала, що і не заперечується позивачем.

У зв`язку із вище перерахованим суд 1 інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про виключення відомостей про батька, визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

Аналізуючи встановлені судом 1 інстанції фактичні обставини по справі в контексті наведених вище норм законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог, відсутні.

Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами і саме з цих підстав слід відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки відмова з підстав застосування позовної давності допускається лише у разі наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Підстави для скасування рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову, зазначені в позовній заяві та в апеляційній скарзі, які, на думку позивача, є достатніми та обґрунтованими, відсутні, з урахуванням вищезазначеного.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до роз`яснень, наданих в п.19 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку " № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з вище вказаних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: