Провадження № 2-п/522/25/23
УХВАЛА

30 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сулими А.С.,

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31 жовтня 2018 року у справі № 522/23620/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2018 у справі № 522/23620/16-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд поновити пропущений строк на подання даної заяви, скасувати зазначене заочне рішення суду та призначити розгляд справи за правилами позовного провадження. Заяву мотивовано тим, що вона не була належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, копію зазначеного вище рішення вона не отримувала, а про наявність заочного рішення їй стало відомо випадково в інформаційному центрі Приморського районного суду м. Одеси, після чого її представник звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріали справи та реалізував дане право 27.05.2021.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2021 у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31.10.2018 у справі № 522/23620/16 відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31.10.2018 у справі № 522/23620/16 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто заявнику.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.03.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2021 скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

08.04.2022 ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2018 у справі № 522/23620/16-ц прийнято до розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2018 позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, яка зареєстрована 5 за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт громадянина Арабської республіки Єгипет № НОМЕР_4 , виданий 14.09.2008, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 11.09.1996 Приморським РВ УМВС України в Одеській області зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ПУАТ «ФІДОБАНК» (код за ) заборгованість за кредитом станом на 26.10.2016 1 666 228,87 грн (один мільйон шістсот шістдесят шість двісті двадцять вісім гривень, 87 копійок), тобто заборгованості в гривні 29 855,43 грн пеня та доларів США 63 932,54 доларів США (шістдесят три тисячі дев`ятсот тридцять два долари США 54 центи) або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ 1 636 373,44 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт громадянина Арабської республіки Єгипет № НОМЕР_4 виданий 14.09.2008 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 11.09.1996 Приморським РВ УМВС України в Одеській області зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ПУАТ «ФІДОБАНК» (код за ) судові витрати у розмірі 24 993,30 грн.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що заочне рішення у справі 522/23620/16-ц ухвалене судом 31.10.2018, з матеріалами справи представник заявника ознайомився 27.05.2021, а заява про його перегляд направлена до суду 16.06.2021 та отримана судом 22.06.2021.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 30.03.2017 та 24.07.2017 заявник звертався до Одеського апеляційного суду з апеляційними скаргами на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2016 про відкриття провадження у справі з посиланнями на порушення судом правил підсудності, оскільки відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважав, що дана справа підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу.

Натомість в заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказує, що за адресою: АДРЕСА_1 вона не проживає та ніякого відношення до неї немає, а вся кореспонденція надходила їй саме на цю адресу, а відтак вона не була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, оскільки вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, в матеріалах справи містяться конверти, які підтверджують направлення судових повісток заявнику на дві зазначені вище адреси та які були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, твердження заявника про те, що суд не повідомляв його про розгляд справи за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідають дійсності.

Отже, заявнику було достеменно відомо про розгляд Приморським районним судом м. Одеси даної справи, де він є відповідачем, тому він мав цікавитися ходом розгляду даної справи.

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X) (§ 46 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (§ 47 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

За змістом § 52 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав ЄСПЛ постановив, що було допущено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (§ 53 рішення).

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 203/642/14-ц (де було ухвалено заочне рішення та ухвалою суду першої інстанції заяву про його перегляд було залишено без задоволення) зазначив, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням вище викладеного, у даному випадку суд дійшов висновку, що наведені заявником підстави пропуску звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення є неповажними, в зв`язку з чим підстави для його поновлення відсутні, а тому заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 284, 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31 жовтня 2018 року у справі № 522/23620/16-ц залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05.04.2023.

Суддя І.А. Павлик