Ухвала

05 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 463/5112/17-ц

провадження № 61-8247св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

відповідач - Львівська міська рада,

треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Управитель», Виконавчий комітет Львівської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2021 року у складі судді Мармаша В. Я. та постанову Львівського апеляційного суду від 12 липня 2022 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів попередніх інстанцій

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до Львівської міської ради, треті особи: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Управитель» (далі - ЛКП «Управитель»), Виконавчий комітет Львівської міської ради (далі - ВК Львівської міської ради), Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання незаконним рішення та скасування державної реєстрації нерухомого майна.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що приміщення під індексами IV, V, XII, XIII, загальною площею 27,9 кв. м, на АДРЕСА_1 , є підвальними приміщеннями, мають статус допоміжних приміщень у будинку і належать усім співвласниками будинку на праві спільної сумісної власності, а тому рішення ВК Львівської міської ради про реєстрацію за територіальною громадою міста Львова в особі Львівської міської ради права комунальної власності на ці приміщення, як нежитлові, є незаконним.

Будинок на АДРЕСА_1 складається з двох квартир: № 3 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , та № 4 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Будинок є двоповерховим, введеним в експлуатацію у 1928 році та будувався, як вілла, для проживання однієї сім`ї, а підвальні приміщення будинку при будівництві призначалися виключно як допоміжні для обслуговування будинку.

Відповідно до наказу Управління житлово-комунального господарства Львівської міської ради від 29 грудня 2006 року № 158-Д, будинок на АДРЕСА_1 знято з балансу Львівської міської ради і 04 січня 2007 року переданий за актом приймання-передачі з балансу ЛКП «№ 500» власникам будинку.

Проте Львівська міська рада вважає спірні приміщення нежитловими приміщеннями, заперечуючи право власності мешканців будинку на ці приміщення як на допоміжні підвальні приміщення.

Спірні приміщення будинку ніколи не були зареєстровані на праві комунальної чи державної власності, вони використовувалися як допоміжні приміщення для обслуговування будинку, у них знаходиться технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою, ключі від приміщень знаходяться у мешканців будинку, ремонтні роботи у цих приміщеннях проводяться силами та за кошти мешканців будинку.

З моменту приватизації квартир у будинку та реєстрації цих квартир на праві приватної власності за мешканцями будинку, право комунальної власності на будинок припинилося, будинок та, відповідно, усі існуючі у ньому допоміжні приміщення, належить на праві спільної власності усім власникам квартир у будинку.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили визнати незаконним рішення ВК Львівської міської ради від 08 лютого 2019 року № 106 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 » та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності, номер: 30583552 від 28 лютого 2019 року, внесеного державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Дмитрів Х. В., про реєстрацію за Львівською міською радою права комунальної власності на приміщення під індексами IV, V, XII, XIII, загальною площею 27,9 кв. м, на АДРЕСА_1 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірні приміщення протягом тривалого часу з початку проведення інвентаризації будинку мали статус саме житлових, у зв`язку з чим були самостійним об`єктом нерухомого майна, й за своїм призначенням та юридичним статусом не можуть вважатися допоміжними приміщеннями вказаного будинку.

Крім того, вимога позивачів про визнання незаконним рішення ВК Львівської міської ради від 08 лютого 2019 року № 106 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 » заявлена до неналежного відповідача - Львіської міської ради. інші вимоги позивачів є неефективним способом захисту.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 липня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірні приміщення протягом тривалого часу, з початку проведення інвентаризації будинку, мали статус саме житлових приміщень, у зв`язку з чим, були самостійним об`єктом нерухомого майна.

Крім того, сам ОСОБА_4 звертався до суду з позовом (справа № 1309/8269/12) про визнання за ним права власності на спірні приміщення, як на нежитлові приміщення, площею 27,9 кв. м (індекси приміщень IV, V, XII, XIII), що додатково підтверджує статус цих приміщень, як нежитлових, а не допоміжних.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 липня 2022 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі зазначає, що судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 914/843/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15, від 15 вересня 2020 року у справі № 904/5047/18, від 22 січня 2020 року у справі № 461/4181/18, від 22 лютого 2018 року у справі № 914/1951/13, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17.

Також, у касаційній скарзі як на підставу для оскарження судових рішень заявниця посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що: суди не дослідили зібрані у справі докази, а саме: висновок судово-будівельної експертизи, мотивувальну частину рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року у справі № 1309/8269/12, звіт суб`єкта оціночної діяльності СПД ФО ОСОБА_6 від 09 жовтня 2017 року, фотографії, тощо.

Крім того, заявниця зазначила, що її не було повідомлено про день, час та місце судового засідання, призначене на 12 липня 2022 року, коли було ухвалено рішення суду апеляційної інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М., відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

20 вересня 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Мартєва С. Ю., Розпорядженням від 23 березня 2023 року № 385/0/226-23 про призначення повторного автоматизованого розподілу справи, справу передано судді-доповідачу Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Львівської міської ради, треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Управитель», Виконавчий комітет Львівської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання незаконним рішення та скасування державної реєстрації нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 липня 2022року призначити до судового розгляду на 26 квітня 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний