Провадження № 22-ц/812/661/23 Головуючий суду першої інстанції Чулуп О.П.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Миколаїв Справа № 490/78/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю представника позивача - Михайлюка М.О. ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою з доповненнями до неї ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв його представник - ОСОБА_2 , на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2023 року, про призначення експертизи, постановлену під головуванням судді Чулупа О.С., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Доводи позову обґрунтовано тим, що в провадженні Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа № 483/1220/21 за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення боргу за договором позики.

В ході розгляду вказаної справи отримано копії позовної заяви разом з додатками, в тому числі розписку від 15 липня 2019 року, яка начебто укладена ним про отримання в борг коштів від ОСОБА_3 .

Він не погоджується із наявністю будь-якої заборгованості перед ОСОБА_3 , зокрема, на підставі договору позики від 15 липня 2019 року, так як він зазначеної розписки не складав та кошти від ОСОБА_3 не отримував.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати договір позики, укладений у формі розписки від 15 липня 2019 року між ним та ОСОБА_3 недійсним.

Разом з позовом ОСОБА_4 подав клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, яке підтримав в судовому засіданні 10 травня 2023 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2023 року задоволено це клопотання та у справі призначено почеркознавчу експертизу та поставлено на вирішення експерта наступні питання:

1) Чи виконаний ОСОБА_4 чи іншою особою рукописний текст та підпис розписки від 15 липня 2019 року по договору позики, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ?

2) Чи використовувався навмисно змінений почерк у рукописному тексті (його частині) розписки від 15 липня 2019 року по договору позики укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ?

Проведення експертизи доручено Миколаївському НДЕКЦ МВС України (м. Миколаїв вул.1-ша Воєнна, б.2-а).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача ОСОБА_4 .

Надано у розпорядження експерта матеріали цивільної справи № 490/78/22, оригінал розписки від 15 липня 2019 року, вільні зразки рукописного тексту та підпису ОСОБА_4 в кількості 10 екз., експериментальні зразки підпису та письма (рукописного тексту) на 10 листах.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 , через свого представника - ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за змістом рішення та постанови у справі № 483/1220/21, копії яких надані відповідачем, обставини написання спірної розписки з`ясовувалися Очаківським міськрайонним судом, який врахував позицію ОСОБА_4 , викладену у відзиві на позов, а саме що останній не заперечував написання розписок та отримання грошей, не заявив клопотання про витребування розписок та призначення експертизи.

Поведінка ОСОБА_4 , що виразилась у поданні позову у даній справі суперечить його позиції, викладеній у відзиві у справі № 483/1220/21, а отже є суперечливою (недобросовісною) в розумінні правових висновків Верховного Суду.

Фактично метою подання ОСОБА_4 позову про визнання недійсним договору позики за розпискою від 15 липня 2019 року, та інших трьох позовів про визнання недійсними договорів позики за іншими 3 розписками, які також розглядаються Центральним районним судом м. Миколаєва, було зупинення провадження у справі № 483/1220/21, про що 02 лютого 2022 року ним було подано клопотання Очаківському міськрайонному суду, в задоволенні якого було відмовлено.

Крім того, суд необґрунтовано зазначив в ухвалі від 10 травня 2023 року про надання у розпорядження експерта вільних зразків рукописного тексту та підпису ОСОБА_4 в кількості 10 екз., та експериментальних зразків підпису та письма (рукописного тексту) на 10 аркушах, оскільки в судовому засіданні експериментальні зразки підпису та письма (рукописного тексту) ОСОБА_4 не відбирались, вільні зразки рукописного тексту та підпису ОСОБА_4 в кількості 10 екземплярів позивачем на час винесення ухвали не були надані позивачем і судом не витребувались.

Пред`явлення позивачу (особі, яка підлягає ідентифікації) документів, що містять вільні зразки почерку і підпису, а також відбирання експериментальних зразків почерку і підпису є процесуальними діями та мають відбуватись у судовому засіданні, в якому відповідач має право бути присутнім, висловлювати свої міркування, доводи та заперечення з приводу таких дій, адже позивач є заінтересованим щоб спростувати свій почерк та підпис на розписці, та може вдатись до спроби зміни почерку при відборі експериментальних зразків, надати суду фальшиві документи із вільними зразками викривленого почерку й підпису, або такого що фактично йому не належить.

Оскаржувана ухвала не відповідає вимогам пунктів 1.4-1.6 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, пункту 3.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, так як оформлена до відібрання експериментальних зразків і отримання вільних зразків. В ухвалі не зазначені конкретні документи, які містять вільні зразки почерку та (або) підпису позивача, чи вони наближені за часом виконання та видом матеріалів письма тощо. Не зазначено також, що відбирання експериментальних зразків здійснювалось відповідно до пункту 1.6. Науково-методичних рекомендацій. Ці обставини є самостійною підставою для скасування ухвали (незалежно від того, чи потрібно було призначити експертизу).

Крім того, 24 травня 2023 року представник скаржника отримав копію касаційної скарги ОСОБА_4 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області і постанову Миколаївського апеляційного суду по справі № 483/1220/21, текс якої свідчить, що ОСОБА_4 визнає факт укладення з ОСОБА_3 договорів позики, в т.ч. від 15 липня 2019 року, згідно якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 25 000 доларів США, які зобов`язався повернути за вимогою.

Таким чином, ОСОБА_4 у двох судових справах, які мають однаковий предмет доказування - чи була написана розписка від 15 липня 2019 року і чи отримані гроші за нею, займає протилежні та взаємовиключні позиції: у справі № 483/1220/21 він визнає факт написання боргової розписки від 15 липня 2019 року на суму 25 000 доларів США та отримання зазначеної суми від ОСОБА_3 , а у даній справі заперечує ці факти, для підтвердження чого ініціює призначення судової експертизи.

На день слухання справи від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оспорювана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно із статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У частинах 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору позики, укладеного у формі розписки від 15 липня 2019 року між ним та ОСОБА_3 з тих підстав, що він не писав цієї розписки та її не підписував.

Одночасно з поданою позовною заявою ОСОБА_4 , в інтересах якого діяв його представник адвокат Михайлюк М.О., заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи почерку та підпису у тексті розписки від 15 липня 2019 року.

Отже, предметом доказування у цій справі є недійсність договору позики.

Правильне вирішення цивільної справи залежить від правильного визначення судом кола фактів, які повинні бути доказані у процесі судового розгляду. Ці факти утворюють предмет доказування.

Відповідно до частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги та заперечення, на підтвердження яких сторони у справі подають докази або факти, які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Згідно з частиною 2 цієї ж норми права для встановлення в судовому засіданні фактів, зазначених у частині 1 цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Обсяг юридичних фактів, що входять до предмета доказування, для кожної цивільної справи різний. Суд визначає його, керуючись змістом заявлених вимог і заперечень сторін, враховуючи при цьому норми матеріального права, що регулюють відповідні правовідносини.

Оцінка судом доказів здійснюється згідно з положеннями частин 1-4 статті 212 ЦПК.

Таким чином у справі, що розглядається, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують підстави, на які посилається позивач, для визнання договору позики недійсним.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що факти, пов`язані зі складанням боргової розписки входять до предмету доказування у справі, що переглядається, та потребують спеціальних знань в області криміналістики.

При цьому апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про тотожність предметів доказування у справі, що переглядається та у цивільній справі № 483/1220/21, де вже ухвалено рішення про стягнення боргу за вказаною розпискою, той факт, що ОСОБА_4 у відзиві на позов ОСОБА_3 у згаданій справі не заперечував написання розписок та отримання грошей, та не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, не позбавляє його права звернутися з позовом в іншому провадженні та оспорювати написання боргової розписки.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Отже, обставини справи - це життєві факти, які мають значення для вирішення спору, такі як вчинення чи невчинення певної дії певною особою; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій чи настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності (статті 77-80 ЦПК України) суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин.

Від встановлення судом обставин справи слід відрізняти правові висновки, які робить суд на підставі таких обставин, у тому числі оціночні.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 ( пункт 32).

Обставини, що підлягають дослідженню та оцінці при розгляді цієї справи не були досліджені у справі за результатами розгляду цивільній справі № 483/1220/21 про стягнення боргу за вказаною розпискою, а тому обставини, на які посилається скаржник, не утворюють преюдицію. Фактичні обставини у розглянутій зазначеній справі відрізняються від тих, що вирішуються судом у цій справі.

Отже, позивач, скориставшись своїм правом на надання доказів заявив клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, з яким погодився суд першої інстанції, задовольнивши таке клопотання.

Між тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така експертиза призначена судом першої інстанції передчасно без дотримання норм процесуального законодавства, приписів Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Інструкція), а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5 з подальшими змінами) щодо порядку призначення експертизи, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 1.2.1 Інструкції почеркознавча експертиза є одним з видів криміналістичної експертизи.

За положеннями Рекомендацій основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису.

У главі 1 Розділ1 Рекомендацій визначено:

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), має пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації. У документі, що є підставою для проведення експертизи, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний (зобов`язана) зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи.

Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням.

У разі коли тексти, що досліджуються, і особливо підписи виконувались на бланках (касові ордери, квитанції, поштові перекази, платіжні відомості тощо), експериментальні зразки слід відбирати на таких самих бланках або на папері, що розграфлений відповідно до бланка.

При вилученні вільних зразків підписів особи, від імені якої виконано досліджуваний підпис, слід відшукувати документи з варіантом підпису, найбільш схожим на підпис, що досліджується. Такі підписи найчастіше зустрічаються у документах, аналогічних досліджуваному.

При відібранні експериментальних зразків підпису особи, від імені якої виконано підпис, слід запропонувати їй розписатися всіма застосовуваними нею варіантами підписів.

Якщо з певних причин виконати будь-які вимоги, що стосуються відбирання та надання зразків, не було можливості, про це слід указати в документі про призначення експертизи (залучення експерта).

Достатність та якість наданих для проведення експертизи зразків почерку та підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації.

Критерієм достатності обсягу порівняльного матеріалу вважається надання такої його кількості, за якою можливо виявити індивідуальність, варіаційність та стійкість ознак в досліджуваному об`єкті і зразках почерку (підпису) певного виконавця.

Відповідно до частини1 статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи якщо експертиза проводиться за його замовленням (статті 106 ЦПК України). При призначення справи суд з урахуванням думки учасників справи визначає які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів ( частина 3 статті 107 ЦПК України).

В ухвалі про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (частина 1 статті 104 ЦПК України).

У розділі ІІІ Інструкції визначені питання щодо оформлення матеріалів для проведення експертиз (досліджень), зокрема:

3.1. Експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.

3.2. До експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, за клопотанням експерта, - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).

3.3. У документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У документі про призначення експертизи (залучення експерта) перераховуються всі об`єкти, які направляються на експертне дослідження, із зазначенням точного найменування, кількості, міри ваги, серії та номера (для грошей НБУ та іноземної валюти), інші відмінні індивідуальні ознаки.

3.4. Вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, та відібрання зразків оформлюються протоколом згідно з вимогами процесуального законодавства. У них, крім загальних реквізитів такого роду документів, зазначається, які саме зразки були вилучені або відібрані, їх кількість, умови відбору або вилучення, а також інші обставини, що мають значення для вирішення поставлених питань. Протокол підписується всіма особами, які брали участь у вилученні об`єктів, відібранні зразків.

Суд першої інстанції при призначенні зазначеної експертизи наведених вимог процесуального закону, приписів Інструкції та Рекомендацій не дотримався.

Як встановлено об`єктом дослідження у призначеній судовій почеркознавчій експертизі є боргова розписка, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

За вимогами частини 1 статті 107 ЦПК України оригінали цих документів перед призначенням експертизи повинні бути досліджені (оглянуті) в судовому засіданні із з`ясуванням думки сторін про можливість направлення таких оригіналів документів на дослідження, які фрагменти цих документів підлягають дослідженню із зазначенням номерів сторінок документів та місця їх розташування, які сумніви у сторін, щодо виготовлення цих документів.

В ухвалі про призначення експертизи, суд повинен відобразити всі з`ясовані обставини та зазначити експертові які саме фрагменти документу, де саме вони розташовані у справі, підлягають дослідженню.

Суд першої інстанції цих вимог не виконав, призначаючи експертизу не визначився з об`єктами дослідження, можливостями учасників справи надати оригінали об`єктів дослідження, вільні, умовно-вільні, експериментальні зразки об`єктів дослідження, обмежившись зазначенням в оскаржуваній ухвалі про надання експерту матеріалів цивільної справи та зазначив про надання вільних зразків рукописного тексту та підпису ОСОБА_4 , не перелічивши їх у постанові, та експериментальних зразків тексту та підпису, які відповідно до вимог процесуального закону не відбиралися та в матеріалах справи відсутні, що є неприпустимим, оскільки такі зразки повинні відбиратися в судовому засіданні при вирішенні питання про призначення експертизи.

Крім того, сформульоване судом першої інстанції питання, зокрема, «Чи використовувався навмисно змінений почерк у рукописному тексті (його частині) розписки від 15.07.2019 року по договору позики, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .?» є не коректним та не охоплюється компетенцією експерта-криміналіста.

Таким чином на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції передчасно без витребування та визначення відповідних об`єктів дослідження призначив судову почеркознавчу експертизу.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що недотримання порядку вирішення клопотань про призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Передчасність призначення зазначеної експертизи свідчить й про відсутність правових підстав для зупинення провадження у цій справі на час проведення експертизи.

За таких обставин, ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2023 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заявленого клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Питання розподілу судових витрат при оскаржувані ухвали про призначення експертизи мають бути вирішені судом першої інстанції при вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу з доповненнями до неї ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв його представник - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2023 року скасувати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 21 червня 2023 року.