ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/674/23 Справа № 207/448/21 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Зайцевої С.А., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держава України в особі: Державного Казначейства України, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання незаконним повідомленням про підозру та інших процесуальних дій держави України в особі органу дізнання, слідчого, прокурора, відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства і прокуратури, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , в особі представників адвокатів Федоренко Р.В. та Сологуб Д.О., звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. з уточненим позовом до Держави України в особі: Державного Казначейства України, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання незаконним повідомленням про підозру та інших процесуальних дій держави України в особі органу дізнання, слідчого, прокурора, відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства і прокуратури.

В обгрнутування позову вказує, що 03.03.2014 року Південне відділення поліції Кам`янського відділу Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області, яке перебуває в структурному підпорядкуванні Кам`янському відділу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області зареєструвало під № 0000347 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження та під процесуальним керівництвом прокуратури Баглійського району м. Кам`янське (Дніпродзержинська), яка перебувала в структурному підпорядкуванні Дніпродзержинській місцевій прокуратурі прокуратури Дніпропетровської області, розпочато досудове слідство за обвинуваченням - ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України, а саме: внесення завідомо неправдивих відомостей до декларацій і інших звітних документів ТОВ «НВП «Еконіс-Центр» з січня 2010 року по березень 2011 року.

Службове підроблення, згідно 4.2 ст.12, п.2 ч.1 ст.49 та ч.1 ст.366 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки. Тобто, на момент реєстрації кримінального провадження строки давності вже були закінчені, він взагалі уже не міг бути притягнений до кримінальної відповідальності і, значить реєстрація кримінального провадження відбулася протиправно.

Не зважаючи на викладене, 09.04.2014р. у приміщенні офісу ТОВ «НВП Еконіс-Центр» проведений обшук з вилученням всіх оригіналів фінансово-господарських документів підприємства.

Після обшуку його систематично викликали до Південного відділення поліції та прокуратури Баглійського району і замість проведення слідчих дій слідчі і прокурори вчиняли виснажливі понад дві години допити, всіляко його принижували, морально тиснули, вдавались до погроз, обіцяли покласти край його сімейному бізнесу, притягнути до відповідальності не тільки його, а і всіх його родичів, що і було виконано. Так, із-за вилучення документів по екологічним експертизам було зірвано виконання ТОВ «НВП Еконіс-Центр» контрактів і, як слідство, не укладання їх в подальшому, а 16.03.2015р. було зареєстровано кримінальне провадження № 0001980 у відношенні директора ТОВ НВП «Еконіс-Центр» ОСОБА_2 за тими же самими діянням,

періодом і статтею.

Із-за тривалого перебування в стресовій ситуації, викликаною і спровокованою протиправною поведінкою слідчих і прокурорів, у нього критично загострилося захворювання органів травлення і 22.04.2014р. ОСОБА_1 з діагнозом «Калькульозний холецистит» для проведення хірургічної операції було госпіталізовано до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня.

Проте, із-за погроз слідчих і прокурорів та побоювання за своїх рідних він був вимушений перервати підготовку до операції, прибути з м. Запоріжжя до м. Кам`янське (колишня назва м. Дніпродзержинськ) щоб знову з`являтись до Південного відділення поліції та прокуратури Баглійського району на виснажливі допити з моральним тиском та погрозами розправи.

25.04.2014р. йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.366 КК України.

Зазначене тривале тримання його слідчими і прокурорами в стресовій ситуацій спровокувало незворотні процеси його захворювання.

29.04.2014р. із-за викладеного і з метою збереження життя він був вимушений відмовитись від лікування у профільному КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» і терміново лягти на невідкладну операцію до ХВ КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №9» ДОР».

В цей же день безпосередньо в лікарні перед операцією йому було пред`явлено обвинувальний акт у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.366 КК України.

30.04.2014р. йому в ХВ КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №9» ДОР» проведено хірургічну операцію: лапароскопія, холицестектомія і до 05.05.2014р. він відновлював стан здоров`я на стаціонарі.

07.05.2014р. Обвинувальний акт надійшов до Баглійського районного суду.

08.05.2014р. розпочався судовий розгляд кримінального провадження, а з ним відновилися приниження, моральний тиск і погрози слідчих та прокурорів в його адресу.

З 06.05.2014р. по 29.05.2014р. відбувалось його відновлювальне лікування після операційного втручання на органах травлення та морально-психологічного стану в ДП «Санаторій Новомосковський». Однак, в частині лікування його депресивного стану воно не мало ефекту, адже триваючі приниження, погрози і моральний тиск слідчих та прокурорів, навіть, і в зазначений період, за телефоном і безпосередньо в санаторії, їх вимагання відмовитись від слухання справи в суді в загальному порядку і закрити її за сплином строків давності загострювали його хворобливий психічний стан.

З 30.05.2014р. по 20.06.2014р. із-за загострення нервового стресу, викликаного протиправною поведінкою слідчих і прокурорів він був вимушений стаціонарно лікуватись в КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №1» ДОР» з діагнозом «F43.21 - «Пролонгована депресивна реакція обумовлена розладом адаптації: легкий депресивний стан у відповідь на тривале нараження стресовій ситуації, але триваюче не більш 2 років».

Після лікування він став приймати участь у судовому розгляді кримінального провадження, під час якого сторона звинувачення біля року не могла визначитися із колом осіб - свідків, яких необхідно було допитати. Потім, жодна скарга, жодне клопотання, жодна заява сторони захисту, у тому числі, про проведення експертизи, не задовольнялася і навпаки, будь-яка найменша примха прокурора виконувалась миттєво. Так, наприклад, провадження було зупинене строком до півроку для проведення експертизи, призначеної на прохання прокурора, яку провести не можливо було в принципі із-за спливу строків давності і відсутності вилучених під час обшуку документів.

16.07.2014р. в зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я із-за протиправних дій слідчих і прокурорів він вимушений був звільнитись з ТОВ «НВП «Еконіс-центр» та піти на пенсію.

16.03.2015р. був проведений повторний обшук в офісі ТОВ «НВП «Еконіс-центр».

10.08.2015р., тобто тільки через рік і один місяць вимушеного прогулу, після достатнього відновлення здоров`я та в зв`язку з тим, що вся робота ТОВ «НВП «Еконіс-центр» будується на його діяльності як екологічного експерта, він поновив роботу на підприємстві.

17.09.2015р. після допиту свідків дослідили письмові докази і розпочали готуватись до судових дебатів, які відбулися тільки через 1 рік і 4 місяці, а саме - 19.01.2017р. В зазначений час звинувачення надавало до суду додаткові докази, викликало заново всіх свідків, заявило клопотання витребувати у підприємства документи, які були вилучені під час обшуку і які мали бути в матеріалах справи, або всього-навсього - просила надати можливість прокурору кілька неділь поспілкуватись зі своїм керівництвом, щоб визначитись з наступним приводом затягування судового розгляду. Проте, надати докази і довести висунуті йому обвинувачення, прокурор так і не зміг.

15.02.2017 року у кримінальному провадженні №0000347 від 03.03.2014р. за обвинуваченням - ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська (справа №207/2198/14-к, суддя Тюлюнова В.Г.) ухвалено виправдувальний вирок. ОСОБА_1 визнано невинним і виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

24.05.2017 року Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу залишено без задоволення, вказаний вирок залишено в силі.

26.03.2019 року постановою Верховного суду ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.2017 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Таким чином, він перебував під слідством і судом з 03.03.2014 року по 26.03.2019 року, тобто 5 років, або - 60 місяців, у тому числі, з 16.07.2014 року по 10.08.2015 року, тобто - 1 рік і 1 місяць, або 13 місяців у вимушеному прогулі, і протягом цього часу порушувались його нормальні життєві зв`язки, були утруднені спілкування і стосунки з оточуючими людьми.

Своїми незаконними рішеннями, діями (бездіяльністю) держава України в особі органу дізнання і досудового слідства - Південного відділення поліції Кам`янського відділу ГУ НП у Дніпропетровській області, який перебуває в структурному підпорядкуванні Кам`янському відділу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області та в особі органів прокуратури - прокуратури Баглійського району м. Кам`янського (Дніпродзержинська), яка перебувала в структурному підпорядкуванні Дніпродзержинської місцевої прокуратури, завдала - ОСОБА_1 значної матеріальної і моральної (немайнової) шкоди внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуків, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконним пред`явленням обвинувачення та інших процесуальних дій, що обмежували його права, як громадянина.

Заробіток, втрачений внаслідок незаконних дій слідчих і прокурорів, не може бути меншим за мінімальну заробітну плату відповідного періоду. Як вище зазначалось, вимушений прогул тривав з 16.07.2014 року по 10.08.2015 року. Мінімальна заробітна плата з 01.01.2014р. по 31.08.2015р. складала 1218,00 грн.

Таким чином, мінімальний заробіток, що підлягає відшкодуванню складає: 13 місяців х 1218,00 грн. = 15 834,00 грн.

Незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за статтею в сфері господарської діяльності і пред`явленням обвинувачення у вчиненні службового підроблення було зганьблено його честь і гідність, завдано непоправної шкоди престижу та його діловій репутації, як фахівця еколога, та його сімейного підприємства - ТОВ «НВП «Еконіс-центр». В ті дні всі ділові партнери були проінформовані слідством про його паталогічно-кримінальні нахили. У зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом впродовж п`яти років було повністю паралізовано всі можливі (і не тільки нормальні) життєві зв`язки. Фактично його було повністю усунуто від активного громадського життя.

Під час перебування під слідством і судом стан його здоров`я знизився до критичного. Існувала реальна загроза його життю. Він переніс операцію, яку вимушено було проведено не в спеціалізованому медичному закладі, а в першому, що трапився. Більше цього, всупереч всім існуючим відомчим інструкціям та міжнародно-правовим зобов`язанням держави України поважати право кожного на життя і здоров`я (ст. 2 Конвенції про захист прав і основних свобод людини ст.27 Конституції України), ОСОБА_1 слідство зірвало підготовку до операції у спеціалізованому медичному закладі, не дозволяло йому перебувати в лікарні м. Запоріжжя, а обвинувачення вручалось майже непритомному хворому за кілька годин до доволі складної хірургічної операції.

Для виведення його з депресивного стану, який виник як реакція на тривале тримання його слідчими і прокурорами в стресовій ситуації, знадобилась термінова госпіталізація, яка тривала в умовах спеціалізованого психіатричного медичного стаціонару протягом 21 доби.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій в Постанові від 04.12.2019р. у справі № 468/901/17 та ч.3 ст. 13 Закону, проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Таким чином, визначений законом розмір відшкодування моральної шкоди складає: 6 000, 00 грн. х 60 місяців = 360 000, 00 (триста шістдесят тисяч) грн.

При цьому, як вважає Верховний суд, визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.

В даній справі, найбільш непоправним негативним наслідком для ОСОБА_1 слід назвати страх який залишиться із ним назавжди. Страх громадянина перед власною державою. Адже всі вище зазначені незаконні рішення, дії (бездіяльність) органів дізнання, досудового слідства, прокуратури не були наслідком слідчої помилки. В державі, яка називає себе європейською, десятки державних службовців, поліцейських, прокурорів були задіяні у привселюдній безсоромній нарузі над правом, використовуючи його для переслідування законослухняної людини і громадянина на виконання примхи прокурора Баглійського району.

Наявна впевненість, що ніхто із них не понесе жодної відповідальності і все їм зійде з рук, а у нього на все життя залишиться гірке усвідомлення абсолютної незахищеності пересічного українця, якого правоохоронні органи з будь-яких мотивів можуть запросто знищити як особу (фізично), так і особистість (морально).

Саме з цих міркувань та урахуванням тривалості в 5 років порушення його прав, він виходив визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, який він оцінює в щонайменше 1 500 000, 00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень.

Враховуючи інтенсивність та глибину сприйняття всіх психотравмуючих факторів, що супроводжували неправосудне переслідування ОСОБА_1 , а також ті негативні наслідки погіршення його стану здоров`я, він нізащо би не погодився відчути пережитий моральний і душевний біль вдруге за названу та будь-яку іншу суму.

Вартість наданої йому в кримінальному провадженні професійної юридичної (правничої допомоги із захисту ОСОБА_1 та його прав протягом п`яти років на досудовому слідстві, у суді перше інстанції, в апеляційному та касаційному судах склала 61 400, 00 грн.

Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, то розмір відшкодовуваної моральної шкоди з урахуванням обставин справи в межах, згідно ст.12 та ст.13 Закону визначає в своїй ухвалі суд, що розглядає справу у першій інстанції

Під час вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні суд не вправі ухвалити рішення про відмову в його задоволенні у зв`язку зі спливом позовної давності за правилами ЦК. Такий висновок зробив ВС в постанові від 20.08.2019р. по справі №652/219/17.

Судові рішення, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями досудового слідства, прокуратури здійснюється Державним казначейством України, згідно п.35 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» від 03.08.2011 року № 845, підлягають виконанню за вимогою органів державної виконавчої служби України за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/201 1, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Держава України в особі: Державного Казначейства України, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання незаконним повідомленням про підозру та інших процесуальних дій держави України в особі органу дізнання, слідчого, прокурора, відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства і прокуратури задоволені частково.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду моральну шкоду у сумі 390 000 гривень 00 копійок, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги у сумі 61 400 гривень 00 копійок, судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжко С., просить оскаржуване рішення змінити, зменшивши розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 03.03.2014 року Південне відділення поліції Кам`янського відділу Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області, яке перебуває в структурному підпорядкуванні Кам`янському відділу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області зареєструвало під № 0000347 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Відповідно до копії Ухвали Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 01.04.2014 року та копії протоколу обшуку від 09.04.2014 року по даному кримінальному провадженні в приміщенні офісу ТОВ «НВП Еконіс-Центр» було проведено обшук з вилученням всіх оригіналів фінансово-господарських документів підприємства.(а.с.35-43).

Згідно Епікризу №4283/657 наданого КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №9» ДОР ОСОБА_1 знаходився в ХВ КЗ «ДМЛ №9» ДОР в період з 29.04.2014 р. по 05.05.2014 р. з діагнозом «Калькульозний холецистит» для проведення хірургічної операції було госпіталізовано до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня, яку було проведено 30.04.2014 року.(а.с.69-71).

25.04.2014р. ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.366 КК України.(а.с.53-57).

29.04.2014р. ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувальний акт у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.366 КК України.(а.с.58-68).

07.05.2014р. обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України було направлено до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл..

З 06.05.2014р. по 29.05.2014р. ОСОБА_1 перебував на відновлювальному лікуванні після операційного втручання на органах травлення та морально-психологічного стану в ДП «Санаторій Новомосковський».(а.с.72-77).

З 30.05.2014р. по 20.06.2014р. із-за загострення нервового стресу, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №1» ДОР» з діагнозом «F43.21 - «Пролонгована депресивна реакція обумовлена розладом адаптації: легкий депресивний стан у відповідь на тривале нараження стресовій ситуації, але триваюче не більш 2 років».(а.с.78-81).

16.07.2014р. ОСОБА_1 звільнився з посади інженера з природокористування ТОВ «НВП «Еконіс-центр» у зв`язку із виходом на пенсію.(а.с.83-84).

15.02.2017 року Вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000347 від 03.03.2014р. за ч.1 ст. 366 КК України визнано невинним і виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.(а.с.7-16).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.2017 року апеляційну скаргу прокурор Дніпродзержинської обласної прокуратури залишено без задоволення, вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 15.02.2017 року залишено без змін.(а.с.17-28).

Постановою Колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 26.03.2019 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.2017 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.(а.с.29-34).

20.04.2014 року між ОСОБА_1 та адвокатом Федоренко Р.В. було укладено Договір про надання правової допомоги за умовами якого адвокат Федоренко Р.В. на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичної допомоги, здійснення якої підтверджується Актами надання послуг, Рахунками на оплату та квитанціями до прибуткового касового ордеру про здійснення ОСОБА_1 оплати послуг адвокату Федоренко Р.В. на загальну суму 61 400,00 грн. (а.с.85-96)

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи в його користь з 390 000 грн моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, передбаченої ст. ч. 1 ст. 1176 ЦК України та визначив таку, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи судом, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» становить 6500 гривень за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення (обвинувачення пред`явлено 25.04.2014 року), і до набрання чинності виправдувальним вироком, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду 24.05.2017 року), тобто за повних 37 місяці.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується не повністю з огляду на наступне.

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах (стаття 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі Закон), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

У статті 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (абз. 5 ст. 4 Закону).

Тобто, вказаний закон пов`язує виникнення права на відшкодування шкоди з наявністю підстав виникнення шкоди та умовами виникнення права на її відшкодування.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з абз. 6 ст. 4 Закону моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р. (справа №686/23731/15-ц), законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2022 року кримінальне провадження за обвинуваченням позивача ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під слідством та судом перебував 37 місяців.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури було порушено конституційні права ОСОБА_3 та йому було завдано моральних страждань, однак в даному спорі при визначенні розміру відшкодування слід також враховувати, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, так і обставини даної справи, зокрема якими чинниками був спричинений надмірно тривалий розгляд справи, і такий розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Крім того, на думку колегії суддів розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави.

Колегія суддів також виходить з того, що 24.02.2022 року відбулося повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на територію України і з цього часу в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 введено воєнний стан. Україна зазнає колосальних фінансових збитків у зв`язку з воєнними діями, тому фінансування сектору безпеки і оборони на даний час має визначальне значення для держави Україна. Тому, з огляду на наведене, обов`язок держави відшкодувати громадянину моральну шкоду у невиправдано великому розмірі не може стояти вище від обов`язку Держави у захисті незалежності та суверенітету, і ефективне виконання цього обов`язку безпосередньо залежить від належного фінансування.

З наведених мотивів, на думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначений судом слід змінити, стягнувши таку в користь позивача в розмірі 240 500 грн, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості, є достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи, не призведе до збагачення позивача за рахунок держави та є адекватним нанесеній позивачу моральній шкоді.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 554/5980/18 (провадження № 61-7636св19) Верховний Суд зробив висновок, що «кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів».

Згідно з ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 01 червня 2022 року у справі № 607/11828/17 (провадження № 61-17142св19).

Виходячи вищезазначеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції на підставі пунктів 3,4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки внаслідок задоволення апеляційної скарги рішення суду першої інстанції було змінено, а позивач в силу пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачував, то сплачений прокуратурою за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 6846 грн, слід їй компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 червня 2022 року - змінити зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , з 390 000 грн. (триста дев`яносто тисяч гривень) до 240 500, 00 грн. (двісті сорок тисяч гривень п`ятсот тисяч гривень)

Компенсувати Дніпропетровській обласній прокуратурі за рахунок держави 6846 грн. (шість тисяч вісімсот сорок шість гривень) витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: М.М.Пищида

С.А. Зайцева