Справа №443/417/23
Провадження №2/443/269/23
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Брона М.В. подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 595,85 грн понесених витрат, пов`язаних з навчанням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 5 000,00 грн, пов`язаних з наданням ОСОБА_1 професійної правничої допомоги.

В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликалася на те, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Жидачівського районного суду Львівської області 06.05.2022 розірвано. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Батько ОСОБА_2 участі у матеріальному забезпеченні не приймає, не дбає про її розвиток, навчання та добробут вцілому. На даний час ОСОБА_5 є студенткою першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти «бакалавр» Інституту механічної інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка». У зв`язку з навчанням ОСОБА_5 проживає у гуртожитку у м. Львові, тому ОСОБА_1 було оплачено за проживання ОСОБА_5 в гуртожитку НУ «Львівська політехніка» 3 626,70 грн та 4 000,00 грн, що підтверджується квитанціями. Крім того, з метою організації навчання дитини, 06.09.2022 ОСОБА_1 було придбано ноутбук HP 250 Gb вартістю 27 565,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 було витрачено в сумарному 35 191,70 грн пов`язаних з навчанням неповнолітньої ОСОБА_5 . Жодної участі у фінансуванні таких витрат, пов`язаних з навчанням дитини, відповідач не брав. Відповідач має змогу матеріально брати участь у додаткових витратах на дитину, зокрема у витратах, пов`язаних з навчанням дитини, оскільки він працює, додатково отримує дохід від бджолярства, є власником нерухомого майна, однак систематично уникає цього обов`язку, переклавши всю відповідальність виключно на матір ОСОБА_1 , внаслідок чого така вимушена звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення 50% витрат, понесених нею у зв`язку з навчанням спільної доньки. Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Брона М.В. від 01.03.2023 року №01/03, розмір гонорару адвоката за супровід та представництво ОСОБА_1 в суді першої інстанції у даній справі становить 5 000,00 грн, які було повністю оплачено позивачем, що підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг від 01.03.2023.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.42-48), в обґрунтування якого покликаючись на те, що починаючи з 2015 року до середини листопада 2021 року він проживав з донькою, по травень 2021 року лише він платив усі витрати по утриманню доньки (за репетиторство дитини, харчування). За весь час проживання сім`єю та по листопад 2021 року усі витрати по сплаті комунальних послуг оплачував включно він. Оскільки дружина їздила за кордон на заробітки, він сам доглядав дитину та забезпечував її усім необхідним. Проте, у зв`язку з необхідністю розірвання шлюбу та поділу майна, він покинув придбаний ними спільний будинок, тому проживав окремо з середини листопада 2021 року. Донька залишилася проживати у їхньому з позивачкою спільному будинку по АДРЕСА_1 . Ним було придбано за власні залишки заощаджень принтер Canon (у 2018 році, орієнтовною вартістю 7 000,00 грн), монітор Samsung (у 2015-2016 році, орієнтовною вартістю еквівалентно 150 доларів США), системний блок «залізом» Zevs PC s615 на базі процесора AMD Athlon 200 GE 3.2 Ghz. RAM 4 Gb, SSD 240 GB, ATI Radeon Vega 3, зібраний на основі його побажань та його замовлення (у 2014-2016 році, орієнтовною вартістю 8 000,00 грн). Доказ сплати 3 626,70 грн як плати за проживання доньки у гуртожитку є неналежним, адже не стосується позивача чи доньки. У вказаному чеку №17554 від 15.09.2022 відсутня інформація про платника. Більше того, доказів існування між донькою та ВНЗ договірних відносин щодо оренди житла (кімнати гуртожитку) із зазначенням вартості проживання суду позивачем не надано. Аналогічне стосується і квитанції №52469 від 24.02.2023 на суму 4 000,00 грн. Подана ж із порушенням строків для подання доказів довідка гуртожитку від 14.04.2023 №64/92-80 не встановлює договірних зобов`язань між сторонами навчального процесу та не містить обов`язків по оплаті за проживання. Факт оплатності навчання не доведено позивачем. Позивач також стверджує про придбання ноутбука HP 250 Gb (3Z6TOES) згідно з додатку до чеку/накладної № РТРР2678488 від 06.09.2022 вартістю 27 565,00 грн з приєднанням чеку від 06.09.2022. Зазначені докази є недопустимими та недостовірними. Ні у додатку до чеку/накладної № РТРР2678488 від 06.09.2022, ні у квитанції про оплату від 06.09.2022 не міститься даних про особу платника, з такої не вбачається, хто був замовником, хто отримав товар та хто оплачував його вартість, а також за які кошти було придбано ноутбук, що позбавляє можливості встановити відношення придбаного товару до їхньої доньки чи позивача, а не належність третім особам. Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Рішення про навчання доньки, а також про її проживання у платному гуртожитку позивач приймала без урахування думки відповідача, який не надавав таку згоду. Позивачем не надано доказів того, що понесення нею додаткових витрат зумовив саме розвиток здібностей її неповнолітньої дитини. У своїх поясненнях в рамках кримінального провадження позивачка вказала, що кошти від продажу його майна (бетонних блоків) витратила на навчання доньки, тому вона не може заявляти вимоги про стягнення додаткових витрат. Ноутбук придбаний невідомою особою, за невідомо чиї кошти та його необхідність не підтверджена особливими потребами доньки з урахуванням очного навчання в університеті. Наявність у нього хронічних захворювань хребта та необхідність детального обстеження і оперативного лікування, на що він несе певні витрати, є такими негативними обставинами, що виключають можливість оплати коштів, заявлених позивачем з огляду на його стан здоров`я та фінансовий стан. З урахуванням судового наказу про стягнення з нього аліментів, його дохід становитиме близько 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Він винаймає житло та щомісячно сплачує за оренду 3 000,00 грн. Доходів від бджолярства він не отримує. Щодо розподілу судових витрат зазначив, що до матеріалів позову надано договір про надання правової допомоги та акт прийняття-передачі наданих послуг, з якого вбачається відсутність детального опису робіт, витраченого часу та складності. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову відповідні витрати на надання професійної правової допомоги не підлягають стягненню.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, покликаючись на викладені у ньому мотиви, та просить суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідача позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечили, покликаючись на викоалені у відзиві мотиви.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.38, 64, 69), заяву про виклик свідків (а.с.67).

Представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.31-32), клопотання про виклик свідків (а.с.70-71), клопотання про витребування письмових доказів (а.с.79-80).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 14.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.23-24).

Ухвалою судового засідання від 19.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів (а.с.81, 96-97).

Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/417/23 відповідача ОСОБА_2 (а.с.28).

Позиція суду.

Суд, заслухавши аргументи представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.11.2005 (а.с.7).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 06.05.2022 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25.02.1989 у виконкомі Кошелівської сільської ради Хустського району Львівської області, актовий запис №9, розірвано (а.с.5-6).

Відповідно до довідки ВК Ходорівської міської ради №61 від 16.02.2023 ОСОБА_1 проживає і зареєстрована в АДРЕСА_1 . Має на утриманні одну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно з довідкою НУ «Львівська політехніка» №78 від 17.02.2023 ОСОБА_5 дійсно є студентом першого курсу, рівня вищої освіти бакалавр Інституту механічної інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка». Закінчує навчання 30.06.2026 (а.с.9).

Відповідно до чеку №17554 від 15.09.2022 та квитанції №52489 від 24.02.2023 сума оплати за гуртожиток, яка прийнята від ОСОБА_5 3 626,70 грн та 4 000,00 грн (а.с.10-11, 84).

Згідно з квитанцією від 06.09.2022 та додатком до чеку /накладної про оплату товару, вартість ноутбуку НР 250 Gb становить 27 565,00 грн(а.с.12, 85).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №323687319 від 22.02.2023, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить житлового будинку з приналежними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на праві власності належить земельна ділянок для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:001:0128 та на праві спільної часткової власності належить земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :06:001:0025 (а.с.13-14).

Довідкою Студентського містечка №64/92-80 від 14.04.2023 встановлено, що ОСОБА_5 проживає в гуртожитку АДРЕСА_2 (а.с.39).

Згідно з записами Трудової книжки НОМЕР_1 від 01.12.1989 ОСОБА_2 з 15.04.2019 переведений на посаду оператора котельні постійно (а.с.49).

Відповідно до консультативного висновку ортопеда травматолога від 27.04.2023 та консультативного висновку нейрохірурга від 03.05.2023 ОСОБА_2 встановлено діагнози та медикаментозне лікування, зокрема під наглядом невропатолога. Лікарем ортопедом рекомендовано в плановому порядку оперативне лікування (а.с.50, 51).

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2 нараховано за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року 52 169,58 грн (а.с. 52).

Судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 наказано стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.57).

ОСОБА_2 звертався до начальника СРУП ГУНП у Львівській області із заявами щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, ч.1 ст. 356 КК України, вчинені ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.53-55, 58- 60).

Ухвалою слідчого судді від 15.04.2022 зобов`язано посадову особу (дізнавача) СД Відділення поліції №1 Стрийського районного управління Головного управління Національної поліції у Львівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, зазначені ОСОБА_2 у поданій до Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області заяві від 24.03.2022 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 356 КК України, у визначений статтею 214 КПК України строк (а.с. 61-62).

Згідно з інформацією НУ «Львівська політехніка» від 04.05.2023 за проживання студентки ОСОБА_5 у гуртожитку №12 Студентського містечка Національного університету «Львівська політехніка» сплачено: за період з 15.09.2022 по 31.01.2023 3 626,70 грн (квитанція №51099 від 15.09.2022), за період з 01.02.2023 по 30.06.2023 4 000,00 грн (квитанція №52489 від 24.02.2023). Загальна сума сплачених коштів становить 7 626,70 грн (а.с.65).

Відповідно до інформації, наданої Департаментом Агропромислового розвитку, у 2020-2021 роках відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки розвитку та переробки сільськогосподарської продукції, затвердженого постановою КМУ від 07.02.2018 №107 фізичним та юридичним особам власникам 10-ти і більше бджолосімей з державного бюджету виплачувалась спеціальна бюджетна дотація за наявні бджолосім`ї у розмірі 200,00 грн за кожну бджолосім`ю. У 2022-2023 роках вищезазначена дотація не виплачувалася. У 2020 році пасічник ОСОБА_2 за вищезазначеною програмою отримав дотацію в сумі 40 000 грн за наявні 200 бджолосімей, у 2021 році сума дотацій складала 25 143 грн (а.с.69).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав суду показання, за змістом яких він є знайомим сторін та займається ремонтом та продажем мобільних телефонів та ноутбуків. Приблизно в серпні-вересні 2022 року до нього звернулася ОСОБА_1 та попросила підібрати ноутбук для дочки для навчання. Він придбав напряму у постачальника ноутбук і за цю ж суму коштів продав його ОСОБА_1 . Купував його за власні кошти, а ОСОБА_1 потім віддала йому відповідну суму коштів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав суду показання, за змістом яких він є другом відповідача з дитинства. Відповідач возив дитину на репетиторство, купляв їй необхідне і те, що вона просила, готував їй їсти. На даний час дитина не спілкується з батьком. Відповідач з 2020 року проживає на квартирі, бо відносини з дружиною не склалися. Зі слів відповідача, дочка відмовляється спілкуватися з ним.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав суду показання, за змістом яких він є другом відповідача. Відповідач займався дитиною постійно, коли не було матері, возив її на репетиторство, купляв продукти, речі. Дитина відвернулася від батька через вплив матері, не спілкується з батьком. Вони з відповідачем займаються бджолярством, мають приблизно 200 сімей бджіл, отримують від цього дохід. Також йому відомо, що відповідач знімає квартиру у м.Ходорів, бо додому його не пускають.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з понесенням позивачкою додаткових витрат на дитину та не участю відповідача у цих витратах.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) та Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.11.1991 № 789-XII (далі Конвенція).

Так, відповідно до статей 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом приписів статті 141 СК України Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина 2 статті 185 СК України).

Статтею 11 Закону №2402-III встановлено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Зважаючи на вимоги частини 2 статті 10 ЦПК України, суд враховує приписи частини 1, 2 статті 3 Конвенції, згідно з якими в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 Конвенції).

Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Також, суд взято до уваги роз`яснення, викладені у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 . Дитина ОСОБА_5 навчається на першому курсі денної форми навчання Інституту механічної інженерії та транспорту НУ «Львівська політехніка».

Позивачкою понесені витрати на оплату проживання доньки у гуртожитку в загальній сумі 7 626,70 грн та витрати на купівлею доньці ноутбука для навчання у сумі 27 565,00 грн. Відповідач не брав участі у цих витратах і у добровільному порядку відшкодувати половину цих витрат відмовляється.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд не погоджується з аргументами сторони відповідача про неналежність, недопустимість та не достовірність доказів сторони позивачки виходячи з такого.

Так, довідка Студентського містечка від 14.04.2023 та інформація НУ «Львівська політехніка» від 04.05.2023 є допустимими доказами, оскільки вони хоч і подані стороною позивачки не у визначений процесуальним законом строк, однак такі дії обумовлені обґрунтованими обставинами, оскільки ці докази були виготовлені і отримані стороною позивачки вже після подання позову та подані до суду невідкладно після їх отримання, що узгоджується з приписами частини 8 статті 83 ЦПК України.

Квитанції №17554 від 15.09.2022 та №18947 від 24.02.2023 про сплату за гуртожиток 3 626,70 грн та 4 000,00 грн є належними доказами, оскільки узгоджуються з іншими наявними у справі доказами, а саме: довідкою Студентського містечка від 14.04.2023 та інформацією НУ «Львівська політехніка» від 04.05.2023, містять інформацію щодо предмета доказування, оскільки підтверджують здійснення плати ОСОБА_5 за проживання у гуртожитку учбового закладу.

Суд звертає увагу на те, що у додатку до чеку/накладної № РТРР2678488 від 06.09.2022, квитанції про оплату від 06.09.2022 не міститься даних про особу платника, з такої не вбачається, хто був замовником, хто отримав товар та хто оплачував його вартість, однак зауважує, що свідок ОСОБА_7 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, під присягою у судовому засіданні ствердив суду, що він придбав ноутбук на замовлення позивачки ОСОБА_1 для ОСОБА_5 . На спростування викладених свідком обставин стороною відповідача не надано жодного доказу. Також ці покази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки є чіткими, послідовними та узгоджуються з наявними у справі доказами. Відтак, суд доходить переконання, що у своїй сукупності, ці докази є належними, доповнюють один одного та свідчать про те, що ноутбук HP 250 Gb вартістю 27 565,00 грн був придбаний ОСОБА_1 для потреб ОСОБА_5 у навчанні.

Аналізуючи положення статті 185 СК України суд виснує, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини, за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Суд зауважує, що оскільки між сторонами склалися напружені відносини, що унеможливлює безспірне вирішення між ними питання прийняття участі батька у додаткових витратах, наявні підстави для судового вирішення спірних правовідносин з метою реалізації батьківських обов`язків відповідача у таких.

Надаючи оцінку аргументам сторін щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд зазначає, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти та пов`язане з цим проживання у дитини у гуртожитку не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, оскільки такі витрати не викликані особливими обставинами, охоплюються аліментами, які спрямовані на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, здобутті освіти, задоволення фізичних, духовних і інших потреб дитини, її навчання і розвитку, відтак понесені позивачкою витрати на проживання дитини у гуртожитку не є додатковими витратами на дитину у розумінні статті 185 СК України, тому такі задоволенню не підлягають.

Однак, щодо витрат позивачки на купівлю ноутбука, суд звертає увагу на загальновідомі обставини, наявні у державі Україна.

Так, згідно з указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє безперервно по даний час. У зв`язку з неодноразовими повітряними тривогами, зумовленими агресивними воєнними діями країни-агресора російської федерації, навчання у закладах освіти тривалий період часу здійснювалося дистанційно. Для дистанційного навчання необхідним є наявність спеціальних технічних засобі, зокрема ноутбуків. Відтак, придбання ноутбука для навчання, за наведених вище умов та обставин, на переконання суду, зумовлене саме особливими обставинами, оскільки без такого технічного засобу отримувати якісну освіту є вкрай складно. І хоч на даний час навчання у закладах освіти здійснюється очно, однак зважаючи на те, що воєнний стан в Україні триває, країна-агресор продовжує свої агресивні воєнні дії, направлені проти України, повітряні тривоги продовжують мати місце на всій території України, відтак заклади освіти у будь-який час можуть знову повернутися до дистанційного навчання, для участі у якому, як зазначено вище, необхідним є наявність спеціальних засобів, зокрема ноутбука.

Підсумовуючи викладене, суд вважає понесені позивачкою витрати на купівлю ноутбука для дитини на її навчання додатковими витратами на дитину, які викликані особливими обставинами.

Суд зазначає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи матеріальне становище сторін, суд зауважує, що обоє батьків працюють та отримують дохід. Позивачка періодично їздить на роботу за кордон, а відповідач офіційно працевлаштований в Україні та має постійний і стабільний дохід. Крім цього, відповідач займається бджолярством, від якого має додатковий дохід.

Суд не ставить під сумнів наявність у відповідача проблем зі здоров`ям, однак звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, які саме витрати у зв`язку з цим несе відповідач. Також, матеріали справи не містять жодних фактичних даних на підтвердження витрат відповідача на оренду житла. Відтак, аргументи сторони відповідача про понесення ним витрат на лікування та оренду житла суд вважає необґрунтованими.

Інші аргументи сторони відповідача суд вважає такими, що не впливають на зроблені судом висновки, а відтак суд не вважає за необхідне надавати їм детальну оцінку.

З огляду на вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що кожен із батьків зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину у рівній мірі, виходячи з рівності права та обов`язків батьків щодо дитини, тому позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки понесені нею додаткові витрати на дитину у сумі 13 782 грн 50 коп (половина вартості ноутбука HP 250 Gb).

Розподіл між сторонами судових витрат.

Судовий збір.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1 073,60 грн).

Витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, які сторона позивачки просить стягнути з відповідача, підтверджуються доданими до позовної заяви: договором про надання професійної правничої допомоги №01/03 від 01.03.2023 (а.с.17-18) та актом приймання-передачі наданих послуг від 01.03.2023 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №01/03 від 01.03.2023 (а.с.19).

Стороною відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що у акті приймання-передачі наданих послуг відсутні детальний опис робіт, витрачений час та складність, а послуга із вивчення матеріалів справи охоплюється складанням позовної заяви та не є самостійною. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову відповідні витрати на надання професійної правової допомоги не підлягають стягненню.

Суд зауважує, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Оцінюючи акт приймання-передачі наданих послуг від 01.03.2023 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №01/03 від 01.03.2023, суд зазначає, що такий містить опис дій, вчинених адвокатом, та їх вартість, що дозволяє визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на складність справи та виконаних адвокатом робіт, ціну позову, кількість судових засідань, в яких адвокат взяла участь, заявлений стороною позивачки розмір витрат на професійну правову допомогу, на переконання суду, відповідає критеріям реальності цих витрат та розумності їх розміру.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, а саме: пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3 916,50 грн (13 782,5 х 100% : 17 595,85 = 78,33%; 5 000,00 : 100% х 78,33% = 3 916,50).

На підставі статей 180, 185 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 13 782 грн 50 коп, судові витрати у сумі 3 916 грн 50 коп, а всього 17 699 (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23 червня 2023 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів