КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 757/1870/19 Головуючий у суді першої інстанції: Григоренко І.В.
Номер провадження: 22-ц/824/2841/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 квітня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Державний ощадний банк України», 30 листопада 2022 року, подало апеляційну скаргу.

Для забезпечення апеляційного розгляду справи, перевірки обставин справи, дотримання скаржником строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, перевірки правових підстав для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, Київським апеляційним судом 01 грудня 2022 року та 15 березня 2023 року надіслано запити на електронну адресу Печерського районного суду міста Києва про витребування цивільної справи № 757/1870/19.

У відповідь на вказаний запит, витребувана цивільна справа на адресу Київського апеляційного суду надійшла 29 березня 2023 року.

Таким чином, відсутність матеріалів справи унеможливило вирішення апеляційним судом питання про відкриття апеляційного провадження в межах п`ятиденного строку з дня надходження апеляційної скарги, що визначений положеннями ст. 359 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» не може бути відкрито з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення Печерського районного суду міста Києва. Повний текст судового рішення складений та підписаний 10 листопада 2021 року.

Як вбачається із штампу реєстрації вхідної кореспонденції Київського апеляційного суду, апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» подало до суду 30 листопада 2022 року.

У своїй апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що не отримувало копії судового рішення. Зазначає, що рішення суду було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 02 листопада 2022 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Державний ощадний банк України», 16 січня 2019 року звернулось до Печерського районного суду міста Києва із даним позовом та заявою про забезпечення позову (том 1, а.с. 2-55).

В подальшому, 12 серпня 2019 року позивач - ПАТ «Державний ощадний банк України» отримало копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року про відкриття провадження у справі, копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року про забезпечення позову та судову повістку про призначення справи до розгляду на 12 год. 30 хв. 03 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення поштового відправлення (том 1 а.с. 72).

Також, представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Коцюба О.В. брав участь у судовому засіданні в Печерському районному суді міста Києва , яке відбулось 03 грудня 2019 року.

Окрім цього, з протоколів судових засідань печерського районного суду міста Києва вбачається, що представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Карпінський С.В. брав участь у судових засіданнях в суді першої інстанції, які відбулись 17 червня 2020 року (том 1 а.с. 123-127), 02 листопада 2020 року (том 1 а.с. 142 - 145), 11 березня 2021 року (том 1 а.с. 152-153), а також, 25 жовтня 2021 року, у якому було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення суду (том 1 а.с. 167-171).

Тобто, ПАТ «Державний ощадний банк України» з 12 серпня 2019 року було відомо про те, що в провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває дана цивільна справа.

Більше того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» оскаржує рішення суду ухвалене за результатами розгляду його позовної заяви. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач вчиняв будь-які дії спрямовані на отримання повного тексту рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року та оскарження рішення суду першої інстанції.

Тому, з урахуванням положень ч. 1. ст. 44 ЦПК України, НУ «Києво-Могилянська академія» мав добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок містяться у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) та від 29 вересня 2021 року у справі № 757/15451/19 (провадження № 61-9908св21).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Отже, оскаржуване рішення суду ухвалене 25 жовтня 2021 року, апеляційну скаргу на вказане судове рішення позивачем подано 30 листопада 2022 року, тобто, більше ніж через рік після його ухвалення. При цьому, апелянту було відомо про розгляд справи у суді першої інстанції, докази виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення до суду із апеляційною скаргою, в матеріалах справи відсутні. Також, відсутні докази того, що позивач звертався до суду першої інстанції із заявами про видачу рішення суду.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України», 30 листопада 2022 року на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар