Справа № 930/667/23
Провадження №2/930/315/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з іноземцем,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача.

08 серпня 2018 року Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Російської Федерації, актовий запис від 08 серпня 2018 року № 53, про що було видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 серпня 2018 року.

На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між Позивачем та Відповідачем має лише формальний характер. Причиною розпаду сім`ї стало відчуження одне від одного, яке виникло на підставі кардинальної різниці в поглядах на сімейне життя. Сімейні також не склалися через суттєві розбіжності після початку повномасштабної війни Російської Федерації проти України. Позивач проживає на території України, а відповідач проживає на території Російської Федерації.

Змінювати місця проживання сторони не бажають і вже тривалий час не проживають разом. Зазначене пов`язано як розв`язаною повномасштабною війною Російської Федерації проти України, так із їх небажанням продовжувати подальше сімейне життя, вести спільне господарство та спільний бюджет, що дає підстави стверджувати про фактичне припинення сімейних відносин, оскільки в таких стосунках вже немає спільної участі подружжя у вирішенні різних сімейних питань.

Спільних дітей від шлюбу у позивача та відповідача немає, спільно нажитого майна також немає.

Позивач ОСОБА_1 не має наміру продовжувати сімейні відносини з Відповідачем, оскільки вони істотно суперечать її інтересам. А тому вважає, що їх шлюб розпався і зберегти його неможливо.

Як зазначає у позові позивач, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує в розірванні шлюбу, однак в зв`язку з повномасштабною війною Російської Федерації проти України, він не має можливості приїхати в Україну для оформлення розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, а почтові відправлення між даними державами також не працюють і повідомити та підтвердити про свою добровільну згоду на розлучення він не має можливості.

Такі обставини й стали підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

Заяв та клопотань пов`язаних із розглядом даної справи від учасників судового розгляду до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до ухвали судді від 16.03.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з іноземцем в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06.04.2023 року.

Позивач ОСОБА_1 повідомлялася про розгляд справи засобами мобільного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення у додаток «viber», щодо документу « судова повістка», яка доставлена останній 16.03.2023 року, о 15:45 год.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова Влада України».

Таким чином, судом були вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За нормами звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, співробітництво з установами юстиції Російської Федерації на цей період не здійснюється.

Зважаючи на повідомлення МЗС про розірвання дипломатично-консульських відносин з Російською Федерацією, Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних,сімейних та кримінальних справах 1993 року на сьогодні у відносинах з Російською Федерацією не застосовується.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб.

За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 серпня 2018 року, який був зареєстрований Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 серпня 2018 року(а.с.10).

Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають

Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви поданої до суду (а.с.2-6)

Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування в шлюбі суперечитиме інтересам сторін, тому його необхідно розірвати.

Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Згідно зістаттею 51 Конституції України, частиною першоюстатті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 63Закону України"Проміжнародне приватнеправо" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Законом України«Про правовийстатус іноземцівта осіббез громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців.

У ст.18Закону України«Про правовийстатус іноземцівта осіббез громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах, зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України.

Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем здійснюється за законом України.

Згідно приписів ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 17Закону Українивід 23лютого 2006року «Провиконання рішеньта застосуванняпрактики Європейськогосуду зправ людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07 листопада 2013 року (Заяви NN 29381/09 та 32684/09) судом наголошено на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів.

Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено право на приватне та сімейне життя. Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98).

За змістом положень ч. 1 ст.24СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З урахуванням викладеного, оскільки шлюб сторін по справі носить формальний характер, суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу для них неминуче.

Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує формально, а тому підлягає розірванню.

Висновки суду

Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з позовом, а тому оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається насторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються :1)у разізадоволення позову на відповідача;2)у разівідмови впозові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

В поданому позові позивачка не просить стягнути з відповідача судові витрати за позовну вимогу про розірвання шлюбу

. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивачки про стягнення з відповідача оплаченого нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд не вирішує таку вимогу.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 197, 198, 200, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, 352, 354 ЦПК України, на підставіст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позону заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з іноземцем, - задовольнити..

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 08.08.2018 року Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 53, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « ОСОБА_3 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Немирівського районного суду, Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.П. Царапора