Справа № 308/3309/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гефнер К.-С.Л.,

представника позивача Шкорки І.М.,

представника відповідача Будюх Б.Є.,

представника відповідача Роман М.С.,

представника відповідача Лешанич А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача Шкорки І.М. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, до набрання законної сили рішенням у справі №308/5778/22, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вказана цивільна справа.

30.03.2023 року судом відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

До початку судового засідання 06.09.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №308/5778/22.

Своє клопотання адвокат Шкорка І.М. мотивує тим, що у позивача виникли складнощі у належній доведеності обставин справи, підтвердження своїх аргументів відповідними показами свідків, тобто може бути порушена загальна справедливість судового процесу через обмежені можливості сторони позивача. У зв`язку з цим вважає, що є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення кримінальної справи №308/5778/22, яка перебуває на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді.

У судовому засіданні адвокат Шкорка І.М. підтримав заявлене ним клопотання та просив його задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що справи не є взаємопов`язаними, а відтак підстави для зупинення провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи відсутні.

Розглянувши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі. Зокрема, у зв`язку з неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства (п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК). А також на час перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду (п.10. ч.1 ст. 252 ЦПК).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено перелік підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, зокрема, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, -до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконливого висновку, що матеріали даної справи дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Слід зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05березня 2019 року у справі №910/5425/18 та від 20червня 2019року в справі № 910/12694/18.

Крім того, слід зазначити, що нормами цивільного процесуального закону взагалі не передбачено можливості зупинення провадження у справі на стадії судового розгляду справи по суті з підстав, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 251, 353-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника позивача Шкорки І.М. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, до набрання законної сили рішенням у справі №308/5778/22, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.09.2023.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник