ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Триголова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду в вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача 63057 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 року за договором позики (розписка від 26.01.2008 року) з відповідача на користь позивача було стягнуто суму в розмірі 5593000 грн. і предметом даного позову є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трьох процентів річних у розмірі 63057 доларів США, курсової різниці у розмірі 13441609,09 грн., в порядку вимог ст. 625 ЦК України.

05.10.2021 року відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження по справі на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, оскільки в Дзержинському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді його заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 року яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5593000 грн., і це є підставою для зупинення даної справи, оскільки результати розгляду справи в Дзержинському суді м. Харкова прямо впливають на розгляд цієї справи про стягнення сум в порядку ст. 625 ЦК України по виконанню рішення від 30.06.2010 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року клопотання відповідача задоволено.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 року по справі № 2-2093/10 з ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить скасувати ухвалу місцевого суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала є незаконною та порушує гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод на розгляд його справи впродовж розумного строку.

Зазначає, що відповідачем не надано обгрунтованих доводів для зупинення провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_2 місцевий суд виходив з того, що наявні підстави для зупинення провадження у справі, оскільки відсутність даних розгляду справи № 2-2093/10 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 року по справі № 2-2093/10 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу унеможливлює розгляд даної справи.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 63057 доларів США в порядку ст. 625 ЦК України

В подальшому відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі,з підстав передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мотивуючи це тим, що на розгляді в суді перебуває заява про перегляд за новивиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 року по справі № 2-2093/10 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Згідно з п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинена.

Під неможливістю розгляду цивільної справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду одної справи до прийняття рішення в іншій справі.

Визначаючи наявність підстав,передбачених п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 33постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбаченихстаттею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства,застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Встановивши, що в суді перебуває на розгляді заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 року по справі № 2-2093/10 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у вказаній справі, оскільки від обставин встановлених у ній, безпосередньо залежить розгляд даної справи про стягнення грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно достатті 125 ЦПК України, зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків, тобто, такий період не зараховується до встановленого процесуальним законодавством строку на вирішення спору, перебіг процесуальних строків продовжується з дня відновлення провадження.

Без зупинення провадження у справі будуть порушені розумні строки розгляду цієї цивільної справи.

Отже, зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 2-2093/10 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 року по справі № 2-2093/10 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу не суперечить вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості заявленого клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 2-2093/10 не заслуговують на увагу, оскільки від обставин встановлених у ній, безпосередньо залежить розгляд даної справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо зупинення провадження у справі, а також не свідчать про порушення судом норм права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст.367,368,374,375,381 - 384,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов