П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м. Київ

справа № 382/757/22

вадження№22-ц/824/4046/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що відсутність місця реєстрації відповідачки не є перешкодою у відкритті провадження у даній справі, оскільки реалізація відповідачкою права на вільний вибір місяця реєстрації чи проживання не має права обмежувати позивача на розірвання шлюбу, подальше збереження якого він вважає неприйнятним.

До того ж, суд не взяв до увагу й те, що порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей і одним з основних питань є питання визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Так, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13 правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 ВСУ зазначає, що позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

Крім того, Відповідно до пункту 2 статті 28 Конвенції, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а інший другої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Отже, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року в складі колегії суддів відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_3 до розгляду, для перевірки зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, судом першої інстанції здійснено запит до органу реєстрації Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області про реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

05 серпня 2022 року до суду надійшла відповідь на запит із Яготинської міської ради відповідно до якої, з картотеки з питань реєстрації місця проживання та реєстрі територіальної громади відносно ОСОБА_4 відомості відсутні.

Згідно довідки від 01 вересня 2022 року відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУДМС у м. Києві та Київській області вбачається, що ОСОБА_4 , не зареєстрована та не значиться в Київській області.

Оскільки, судом першої інстанції не встановлено місце проживання відповідача, ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 02 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без руху для надання доказів в підтвердження зазначеного позивачем в позовній заяві місця проживання відповідачки ОСОБА_4 , а також для надання інформації чи не проживає остання в іншій країні.

На виконання вимог ухвали суду, ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків, до якої додано акт обстеження від 08 вересня 2022 року, який підтверджує, на думку позивача, місце проживання відповідачки з лютого 2010 по травень 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а доданий до заяви акт, не є належним доказом проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому дійшов висновку про визнання її не поданою та повернення особі, яка її подала.

Проте, колегія суддів не може погодитись в повній з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке визначене в ч.1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

З аналізу статті 27 ЦПК України вбачається, що пред`явлення позову можливе лише в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Головна відмінність місця проживання від місця перебування в тому, що перше відповідає житловому об`єкту, в якому людина проживає постійно, друге - відображає факт тимчасового проживання громадянина в житловому приміщенні. В обох випадках людина може зареєструватися за адресою житлового приміщення - оформивши, відповідно, реєстрацію або тимчасову реєстрацію.

При цьому, статтею 28 ЦПК України визначено випадки підсудності за вибором позивача (альтернативна підсудність).

Зокрема, згідно ч.9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

За правилами ч. 6 ст. 187 ЦПК України - у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно довідки від 01 вересня 2022 року, наданої на запит суду відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУДМС у м. Києві та Київській області вбачається, що ОСОБА_4 , не зареєстрована та не значиться в Київській області.

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, відповідачка ОСОБА_2 є громадянкою Вірменії, при цьому шлюб зареєстровано на території України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм чинного законодавства України місце проживання або перебування особи на території України повинно бути зареєстроване.

Згідно зі ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 29 ЦПК України визначено, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Таким чином, оскільки позивачем пред`явлено позов про розірвання шлюбу з іноземцем, який не зареєстрований в Україні, позивачем не надано і позовна заява не містить, відомостей останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача в Україні чи місцезнаходження його майна, питання про визначення підсудності розгляду справи має визначатися Верховним Судом.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для подовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для подовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна