Справа №274/2071/23
Провадження № 2-з/0274/13/23
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у забезпеченні позову

"05" квітня 2023 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

03.04.2023 ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Позняк І.С., звернулася з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору найму (оренди), у якому просить:

- визнати договір від 15.01.2022 про оренду нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 -припиненим;

- зобов`язати ФОП ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., шляхом його звільнення.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Позняк І.С., звернулася із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову у виді заборони фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) користуватися нежитловим приміщенням загальною площею 65,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з переданням та визначенням зберігачем нежитлового приміщення - власника, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) до набрання рішенням законної сили.

Заяву мотивує тим, що вона є власником нежитлового приміщення загальною площею 65,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

14.12.2022 вона повідомила відповідача про те, що має намір розірвати договір оренди у зв`язку з невиконанням ним умов договору. Вона не має доступу до приміщення, оскільки відповідач змінив замки, тому вона вважає, що наявна фактична погроза псування приміщень, які можуть бути у непридатному для використання стані та потребують капітального ремонту. Орендар самовільно підключився до зовнішніх мереж живлення електроенергії небезпечним для приміщення та іншого майна третіх осіб (власників суміжних приміщень) способом, тому вона як власник приміщення забезпечить його зберігання. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити невиконання рішення суду.

Розглянувши дану заяву, долучені документи, дослідивши позовну заяву, суд доходить таких висновків.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 4 та 10 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 3 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Окрім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, розглядаючи заяви про забезпечення позову, суд приймає до уваги, те, що забезпечення позову спрямоване, насамперед, проти дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити, знецінити його тощо.

Припущення позивача, викладені у заяві, про те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову повинні бути достатньо мотивованими. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, така правова позиція міститься у постанові ВС від 17 жовтня 2018 року №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є припущення заявниці, що нерухоме майно, яке орендує відповідач, на момент пред`явлення позову до нього, може погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Проте саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року, справа б/н, провадження № 61-16635ав20.

Суд зазначає, що на підтвердження права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , долучено копію договору - купівлі продажу від 10.11.2010. Разом з тим, актуальної інформації щодо права власності на вказане нерухоме майно, в тому числі речове право на це мано, що актуальна на час подання заяви про забезпечення позову не надано.

Із долучених до заяви документів також вбачається, що відповідач у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 здійснює підприємницьку діяльність та там наявне майно, яке очевидно, що не належить позивачці у справі.

За такого, суд вважає, що заявницею не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Заявницею не надано достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, що може мати наслідком невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Окрім того, зважаючи на те, що метою забезпечення позову є вжиття процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог в майбутньому, суд вважає, що обраний заявницею спосіб забезпечення позову до вирішення спору по суті, є нічим іншим як фактичним вирішенням спору по суті щодо позовних вимог позивачки, що суперечить самій меті забезпечення позову.

Тому, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статями 149,150,153,260-261,353 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у виді заборони фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 користуватися нежитловим приміщенням загальною площею 65,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з переданням та визначенням зберігачем нежитлового приміщення - власника, ОСОБА_1 до набрання рішенням законної сили, - відмовити.

Копію хвали невідкладно направити заявниці.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.Ю. Хуторна