Справа № 209/360/22
Провадження № 2/209/149/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О,

позивача ОСОБА_1 її представника адвоката Ярош І.В.

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Кущ О.М.

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 її представника - адвоката Монатко Д.С.

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , треті особи які не заявляють самостійних вимог - Друга кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_5 про визнання договору дарування частки квартири недійсним, скасування реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи - Друга кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_5 про визнання договору дарування частки квартири недійсним, скасування реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння. На обґрунтування своїх уточнених позовних вимог зазначають, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина ОСОБА_6 виданого 19 квітня 2019 року державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астаховою О.С., належить на праві власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 . Позивачу ОСОБА_2 належала 1/3 частина вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому м. Дніпродзержинськ, 16.06.1995 року, виданого згідно розпорядження від 16.06.1995р. № 01042, зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ, номер запису: 21516 в книзі 128, розпорядженням Фонду комунальної власності міста Дніпродзержинська від 22.08.2006 року № 5/2336-р. Також власником 1/3 частини вищезазначеної квартири є ОСОБА_5 17 січня 2020 року в Другій кам`янській державній нотаріальній конторі державним нотаріусом Бурдік С.С. між позивачами та відповідачем ОСОБА_3 був оформлений договір дарування про передачу 2/3 частин квартири за адресою АДРЕСА_2 у власність останньої. Позивач ОСОБА_1 була впевнена, що вона уклала довічного утримання з ОСОБА_3 , вона не мала фізичної можливості прочитати договір у зв`язку із вадами зору, їй показали де поставити свій підпис і вона його поставила. Позивач ОСОБА_2 , будучі впевненим, що договір про передачу його частки власності в квартирі оформлюється в інтересах хворої родички похилого віку ОСОБА_1 , яка після цього буде мати гарантований догляд та утримання, розписався в договорі, не читаючи його, довірившись запевненням ОСОБА_3 . Після укладення договору, як вважали позивачі, довічного утримання, відповідачка ОСОБА_3 змінила своє ставлення та почала уникати ОСОБА_1 , ніякої допомоги їй не надавала. Наприкінці літа 2021 року після спілкування позивача ОСОБА_1 із її сестрою ОСОБА_5 їй стало відомо, що вони уклали з ОСОБА_3 не договір довічного утримання, а договір дарування. Пізніше їй стало відомо, що 17 січня 2020 року між нею, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 , посвідчений Бурдік С.С. державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори 17.01.2020року. Вищезазначений договір дарування був укладений позивачем під впливом помилки. Також 01 квітня 2020 року між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір дарування 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 , посвідчений Бурдік С.С. державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 01.04.2020року. Фактично ОСОБА_4 є формальним власником 2/3 частки спірної квартири. Позивач ОСОБА_1 фактично користуюсь всією квартирою, а не тільки 1/3 її частиною, утримує її у належному санітарно-гігієнічному стані, постійно сплачує комунальні послуги. Вважає укладені договори незаконними та такими, що не відповідають інтересам ОСОБА_1 .. Просять суд визнати недійсним договір дарування 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що був укладений між сторонами та посвідчений державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С.; скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частини вищезазначеної квартири; витребувати 2/3 частини вищезазначеної квартири із незаконного володіння ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 04 травня 2022 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

11 листопада 2022 року ухвалою суду вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду по суті.

Позивач по справі ОСОБА_1 та її представник адвокат Ярош І.В. в судове засідання з`явилися, підтримали позовну заяву, просить задовольнити позов згідно обстави, зазначених в матеріалах справи.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Кущ О.М. в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання з`явилася, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала пояснення, які відповідають обставинам, зазначеним у відзиві на позовну заяву /а.с.81-83/, вказала, що позивачка ОСОБА_1 наводить неправдиву інформацію щодо подій, які відбувалися на початку 2020 року, оскільки ОСОБА_1 сама запропонувала послуги Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської обл. та перед угодою самостійно спілкувалася з нотаріусом, договір дарування був озвучений нотаріусом вголос, після чого сторони поставили свої особисті підписи. Також в нотаріальній конторі в цей же день позивачем ОСОБА_1 була подана заява про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/3 частки квартири, яка належала померлій ОСОБА_7 , де вона особисто поставила підпис. Тобто два документа (Договір дарування 2/3 часток квартири і Заповіт на 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_3 ) були нею написані з різницею у часі 5 хв. Дані обставини свідчать про те, що позивачка ОСОБА_1 бачила, які документи підписувала, крім того, оригінал договору дарування 2/3 часток квартири вона залишила у позивача. Приблизно в лютому 2020 року позивачка ОСОБА_1 різко змінила своє ставлення до відповідача і вирішила, що квартиру дарувати їй нетреба було. Також вона вирішила не подавати документи до суду стосовно вступу в права на 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_3 , яка належала померлій ОСОБА_7 , обґрунтовуючи це тим, що її сестра ОСОБА_5 вирішила самостійно подати документи про вступ у право власності на правах родички померлої. Зрозумівши, що позивач ОСОБА_1 вже не хоче, щоб її доглядала ОСОБА_3 було запропоновано вернути все так як було, з умовою компенсації витрат, які були нею понесені, на що ОСОБА_1 не погодилась. Пізніше позивач ОСОБА_1 запропонувала відповідачу віддати дві частки квартири своїй онучці ОСОБА_4 з умовою, що та буде за нею доглядати. Домовившись з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про те, що вона дарує 2/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_3 з умовою, що вони, як родичі будуть доглядати позивачку і компенсують їй витрати на оформлення документів було оформлено угоду нотаріально, тобто позивач заздалегідь знала і була ініціатором укладання Договіру дарування 2/3 часток квартири за адресою АДРЕСА_3 .Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Монатко Д.С. в судове засідання зявилися, позовні вимоги не визнали в повному обсязі, підтримали відзив на позовну заяву /а.с.93-94/, згідно якого зазначили, що згідно з оскаржуваним договором дарування, договір ними був прочитаний. Щодо посилань позивача ОСОБА_1 на погіршення зору, відповідно з наданими документами, таке погіршення відбувалося впродовж 2021 року. Окрім цього, згідно з випискою № 3394/493, станом на 20.03.2020 року, гострота зору позивачки становить 0,5, тобто вона не є сліпою. Доказів про те, що станом на 17.01.2020 року (дата посвідчення оскаржуваного договору) позивачка була сліпою - не надано. Вказує, що позовна заява підписана позивачкою та всі копії доданих до неї документів засвідчені її підписом, а отже вона вводить суд в оману, стверджуючи про те, шо є сліпою та нічого не бачить.

Третя особа по справі ОСОБА_5 в судове засідання з`явилася, просить відмовити в задоволенні позову, підтримала раніше надані письмові пояснення по справі /а.с.197-199/, в яких зазначила, що наприкінці 2020 року їй від позивача ОСОБА_1 стало відомо, що вона подарувала 2/3 частини належної їй квартири своїй сусідці ОСОБА_3 та залишила у неї оригінали документів, які в неї були після нотаріального оформлення договору. Крім того, вона сама наполягала на прийнятті квартири в дар ОСОБА_4 від ОСОБА_3 , з якою позивачка посварилася.

Представник третьої особи по справі- державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності /а.с.79/.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив ОСОБА_3 на позовну заяву /а.с.111-112/, де вона зазначає, що заперечує проти того факту, що вона бачила які документи підписувала, підпис був нею поставлений по пам`яті, для цього їй не обов`язково бачити де його ставить. Заперечує той факт, що в неї знаходився оригінал договору, що був укладений 17 січня 2020 року. Обставина на яку посилається ОСОБА_3 , що вона вважала квартиру власністю позивачки підтверджує той факт, що вона знала, що між сторонами був намір укласти договір довічного утримання, а не дарування майна і пропозиція від ОСОБА_3 розірвати нотаріально оформлений договір відносно спірного майна від неї не надходила. Вона перебуває на обліку як у відділенні соціальної допомоги Дніпровського відділу надання соціальних послуг КЗ «Центр надання соціальних послуг» КМР та отримує соціальну послугу як одинока пенсіонерка, тобто догляд за нею ніхто не здійснює.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив ОСОБА_4 на позовну заяву /а.с.146-147/, де вона зазначає, що відповідачки ОСОБА_4 не має відношення та може висловлювати свою позицію щодо договору дарування квартири, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки не є стороною цього договору та не може давати оцінку фізичному здоров`ю позивача та рівню її зору. Зазначає, що знаходження позивача ОСОБА_2 в Польщі не завадило йому підписати позов. Відповідач ОСОБА_4 не надала ніяких пояснень відносно договору дарування, який був укладений 01.04.2020року.

Судом окрім заслуховування особистих пояснень сторін були допитані свідки:

- ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що вона працювала соціальним працівником з липня 2020 року по грудень 2021 року та приходила до позивача ОСОБА_1 для надання допомоги близько 3-х разів на тиждень. Знала, що вона хворіла та відвідувала лікаря окуліста. Про укладення договору щодо нерухомого майна вона дізналася наприкінці 2021 року від позивача, яка їй повідомила, що вона уклала договір дарування в обмін на догляд за нею. Потім вона посварилася із ОСОБА_3 та ОСОБА_4

- ОСОБА_9 , який пояснив суду, щовін є сусідом позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 та був присутнім при розмові позивачки зі своєї сестрою ОСОБА_5 , де почув, що ОСОБА_1 залишилась без квартири і підготовкою документів займалася саме ОСОБА_3 у зв`язку із чим позивач має намір звертатися до суду для оспорювання даного правочину.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3394/493 ОСОБА_1 /а.с.10/ 19 березня 2020 року їй була проведена операція з лікування катаракти. При надходженні в стаціонар 18 березня 2020 року гострота її зору становила ОД=0,08 ОС=0,02. При виписці 20 березня 2020 року гострота зору ОД = 0,5 ОС=0,002.

Відповідно до довідки КНП КМР «ЦПМСД № 1» від 29.09.2021 року № 31 /а.с.11/ ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково з 01.08.1991 року. Перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря, лікаря- офтальмолога, лікаря ендокринолога з діагнозом; ІХС, дифузний кардіосклероз, ГХ II ст. СН ІІ А ст., Дисцикуляторна енцефалопатія ІІ ст. при церебральному атеросклерозі та ГХ, цукровий діабет II тип, середнього ступеню тяжкості субкомпенсований, ДОА колінних та гомілково-ступеневих суглобів, порушення функції суглобів 2 ст., Центральна хоріорітенальна дистрофія обох очей.

Згідно Виписки із офтальмологічного відділення КНП КМР «Міська лікарня № 7» ОСОБА_1 /а.с.13/ 13 серпня 2021 року їй була проведена операція ІАГ лазердисцизія задньої капсули кришталика правого ока.

Відповідно довідки КЗ «ЦНСП» КМР /а.с.15/ ОСОБА_1 обслуговується відділенням соціальної допомоги вдома Дніпровського відділу надання соціальних послуг Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Кам`янської міської ради з 13.07.2020 року по теперішній час та отримує соціальну послугу догляду вдома на безоплатній основі як одинока пенсіонерка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , про що Дніпровським районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 700 від 08.10.2018 року /а.с.17/.

Померлому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому м. Дніпродзержинськ, 16.06.1995 року /а.с.18/ належала 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

19 квітня 2019 року ОСОБА_10 , державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Луптович Н.П. видане свідоцтво про право на спадщину за законом /а.с.21/ після померлого ОСОБА_6 на 1/3 частки квартири під номером АДРЕСА_1 .

17 січня 2020 року державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. був оформлений договір дарування 2/3 частин квартири за адресою АДРЕСА_2 згідно яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передано у власність, а ОСОБА_3 безоплатно прийнято майно, що підтверджується копією відповідного договору /а.с.22-23/ серії НОЕ 080569. Відповідно п. 4.8 вищезазначеного договору зазначено, що «цей договір прочитано сторонами, кожною окремо. Після прочитання договору сторони підтвердили нотаріусу, що зміст цього договору повністю відповідає їх дійсним намірам. Ми сторони, стверджуємо, що однаково розуміємо значення, умови правочину та його наслідки для кожної із сторін, про що свідчать наші особисті підписи на правочині, а також ми володіємо українською мовою і це дало нам можливість прочитати цей договір та зрозуміти його сутність.» Договір підписано сторонами у присутності нотаріуса, на договорі міститься особисті підписи дарувальників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та обдаровуваного ОСОБА_3 .

01 квітня 2020 року державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. був оформлений договір дарування 2/3 частин квартири за адресою АДРЕСА_2 згідно якого ОСОБА_3 передано у власність, а ОСОБА_4 безоплатно приймає майно, що підтверджується копією відповідного договору /а.с.24-25/ серії НОМ 150185.

17 січня 2020 року ОСОБА_1 укладений заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1-70 серії НОЕ № 080567 /а.с.86/ згідно якого позивач зробила розпорядження стосовно належній їй на праві приватної власності 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 . Згідно з умовами договору заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем, ОСОБА_1 і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса.

Судом досліджувалася медична картка ОСОБА_1 /а.с.152-157/,згідно якої вбачається, що вона зверталася до окуліста зі скаргами з приводу хвороби очей, в картці є записи про прийоми у відповідного лікаря 16 грудня 2016 року, 14 січня 2020 року, 14 лютого 2020 року, 15 червня 2021 року, 13 серпня 2021 року, 21 жовтня 2021 року, 20 липня 2022 року. Також вбачається, що 14 січня 2020 року /а.с. 154/, що зір в позивача ОСОБА_1 за три дні до укладання спірного договору становить 0,2 та 00,5.

Суд вважає встановленим відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів з таких мотивів.

Як на підставу своїх вимог, позивач ОСОБА_1 покликається на те, що на момент вчинення оспорюваного договору дарування, вона є особою похилого віку, є самотньою особою, має багато хронічних захворювань, зокрема хвороби органів зору, тому помилилася, щодо обставин, які мають істотне значення, а саме вважала, що укладає договір довічного утримання, а не дарування. Між тим, як вбачається із копії медичної карти ОСОБА_1 захворювання, які могли б впливати на здатність останньої усвідомлювати значення своїх дій не встановлені.

Ст. 202 ч.1 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст.203 ч.3,5 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст. 204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ст. 215 ч.1,3 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (спорюваний правочин).

Ст. 216 ч.1 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні

Ст. 229 ч.1 ЦК України - якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Ст. 236 ч.1 ЦК України - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Ст.717 ч.1 ЦК України - за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Ст.719 ч.2 ЦК України - договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Ст.744 ЦК України - за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Ст.745 ЦК України - договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Ст. 746 ч.1, 4 ЦК України - відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я.

Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи.

Згідно п.19 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або в наслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 02.08.2021р. (справа № 357/265/19, провадження № 61-8599св20) якщо особа , яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин можу бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Обставини, щодо яких помилилась сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину.

Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів : нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорюванні - якщо їх недійсність прямо встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Згідно до ст. 328 УК України право власності набувається за підставами, що не заборонені законом.

В даному випадку позивачі не довели, що на момент укладення оспорюваного договору дарування, вони помилилялися стосовно правової природи укладеного ними правочину та існували обставини, які зумовлюють визнання договору дарування недійсним, оскільки, укладаючи цей договір, вони усвідомлювала його істотні умови і правові наслідки їх укладення, і цього не спростовано стороною позивачів. Під час укладення договору дарування, сторонами прочитаний спірний договір, після його прочитання сторони підтвердили, що його зміст відповідає їх намірам, договір містить особистий підпис позивачів.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які засвідчують існування помилки, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно мала місце і вона має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази, що ОСОБА_1 почала отримувати допомогу від соціальних працівників як одинока пенсіонерка з 13.07.2020 року, тобто майже через півроку після укладання договору дарування, є підстави вважати, що до того часу сторонньої допомоги вона не потребувала і за нею не зверталася.

Виключно у разі встановлення цих обставин правила частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Лише з`ясування таких обставин, як вік позивача, його стан здоров`я, наявність у позивача спірного житла як єдиного, продовження дарувальником проживання у подарованому житлі після укладення договору дарування самі по собі - без доведення наявності такої вади волі у дарувальника як помилки під час укладення оспорюваного договору - не можуть бути самодостатніми підставами для визнання такого договору дарування недійсним.

В матеріалах справи наявні копії медичних документів, виписки із лікарень та амбулаторна картка хворої ОСОБА_1 , з яких вбачається, що вона має хвороби органів зору, проте суттєве погіршення гостроти зору зафіксовано в медичних документах лише з березня 2020 року (дата проведення операції), в той час оспорюваний договір був нею укладений 17 січня 2020 року, а згідно копії медичної картки та запису в ньому від 14 січня 2020 року /а.с. 154/, вбачається що зір в позивача ОСОБА_1 за три дні до укладання спірного договору становить 0,2, тобто позивачем не доведено, що вказані захворювання під час укладення оспорюваного договору дарування, могли вплинути на неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Оскільки ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, що на час укладення оспорюваного договору дарування, вона мала намір укласти інший договір - договір довічного утримання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору дарування недійсним.

Суд також звертає увагу на те, що після укладення оспорюваного договору дарування квартири, в той же день ОСОБА_1 17 січня 2020 року самостійно укладала заповіт /а.с.86/, який був посвідчений державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. згідно якого позивач зробила розпорядження стосовно належній їй на праві приватної власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , згідно договору вбачається, що вона прочитала його вголос та власноручно підписала його, тобто зміст даного правочину їй був зрозумілий, і вади зору не завадили їй прочитати та підписати його..

З показань допитаного свідка в судовому засіданні ОСОБА_8 , вбачається, що позивач знала, що вона уклала договір дарування в обмін на догляд за нею.

За таких обставин, зважаючи що матеріалами справи чітко доводиться, що ОСОБА_1 знала і розуміла, що укладала саме договір дарування, як на момент підписання угоди. Про це також свідчить, що інший співпозивач ОСОБА_2 був присутнім під ча укладання договору, немає ніяких вадів здоров`я та молодий вік, тобто йому нічого не заважало прочитати та ознайомитись з умовами договору. Посилання на те, що він вважав що договір укладається саме довічного утримання ОСОБА_11 , не доведені жодними доказами, крім того неможливо укласти договір довічного утримання в інтересах ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2 ..

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про визнання договору дарування часток квартири недійсними, скасування реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння слід відмовити в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивачів.

На підставі ст. керуючись ст. 126,128, 129, 135, СК України, керуючись ст. 3, 12, 13, 76, 78, ч.3 ст. 211, 141, 142, ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , треті особи які не заявляють самостійних вимог - Друга кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_5 про визнання договору дарування частки квартири недійсним, скасування реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 06.04.2023 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая