Провадження № 2/554/426/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Рой Тетяна Володимирівна, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Рой Т.В., про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 20 жовтня 1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка виступала від свого імені та як законний представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , та її матір`ю ОСОБА_7 було укладено на Товарній біржі «Нове століття» договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Даний договір був записаний в КП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» в реєстрову книгу № 114 за № 15906. На підставі ст. 15 Закону України « Про Товарну біржу » вказаний договір зареєстровано у Полтавському представництві Товарної Біржі « Нове століття » в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за номером 7-016 від 20 жовтня 1998 року та не підлягав нотаріальному посвідченню. Після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20 жовтня 1998 року продавці отримали від покупця грошові кошти у сумі 5823 гривень, а покупець прийняла у власність квартиру, та отримала від продавців ключі від квартири, та зареєструвалась за вищевказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , яка була матір`ю позивача, померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з вищевказаної квартири, яка належала їй на праві приватної власності. 03 січня 2013 року Першою полтавською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 2/2013 після померлої ОСОБА_7 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини та заяви про відмову від прийняття спадщини від імені чоловіка спадкодавця - ОСОБА_6 05 жовтня 2020 року вона звернулася до Державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, 06 жовтня 2020 року державним нотаріусом була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріусу було надано договір купівлі-продажу, посвідчений та зареєстрований товарною біржею « Нове століття » від 20.10.1998 року за № 8100, який не може бути прийнятий в якості документа, що посвідчує право власності, так як не посвідчений нотаріусом, Вказане змушує її звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків вказаних у позовній заяві, які 28 грудня 2022 року усунуто позивачем.

Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.59).

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_6 , закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с.81).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі (а.с.117).

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову (а.с.125).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 повторно у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, що передбачено ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила (а.с.90-93, ) та шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.62-65,83-86, 101-116).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Першої полтавської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява, у якій в.о. завідувача Махринська О. просила розглядати справу без участі, при винесенні рішення покладалась на розсуд суду (а.с.97).

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка виступала від свого імені та як законний представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_7 з іншої сторони уклали через Товарну біржу «Нове Століття» на підставі ст. 15 Закону України «Про Товарну біржу» договір купівлі-продажу від 20.10.1998 року квартири АДРЕСА_1 (а.с.12).

З копії довідки виданої ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 31.08.2020 р. № 8100 вбачається, що згідно з матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 р. в реєстровій книзі № 114 за реєстровим № 15906 зареєстровано право власності за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, посвідчений зареєстрований товарною біржею «Нове століття» від 20.10.1998 р. № 7-016 (а.с.14).

З копії постанови завідувача Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т. від 06.10.2020 № 1310 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , яка складається з квартири АДРЕСА_1 , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину . У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріус зазначила, що договір-купівлі продажу вказаної квартири посвідчений та зареєстрований товарною біржею «Нове століття» від 20.10.1998 р. за № 7-016 та не може бути прийнятий нотаріусом в якості документу, що підтверджує право власності, оскільки сторонами не додержано вимог ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час укладання договору, в частині його нотаріального посвідчення (а.с.11).

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Враховуючи, що позивач позбавлений, з урахуванням наведених причин, оформити свої права як спадкоємець, цей спір підлягає розгляду судом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли 20 жовтня 1998 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995 року передбачали таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржою.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

При укладенні договору купівлі-продажу квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме: купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Сторони узгодили усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема щодо об`єкту продажу нерухомості. При цьому, у пункті 4 договору купівлі-продажу було узгоджено ціну 5823 грн., які продавці отримали після підписання вказаного договору.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо можливості визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на товарній біржі дійсним, зокрема у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 522/50/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 487/9435/15-ц, від 29 травня 2019 року у справі №489/7537/15-ц.

Положеннями статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що сторони домовились щодо всіх важливих умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне виконання цього договору, продавцеві було передано кошти за спірне майно, а покупець ОСОБА_7 з часу укладення вказаного правочину до смерті користувалася цим майном.

За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем правильно.

Положеннями ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що слідує зі змісту ч.1 ст. 1261 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання дійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 укладений на Товарній біржі « Новестоліття » 20 .10.1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та як законний представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 .

Також суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно у судовому порядку, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які прийняти спадщину, що не суперечить вимогам закону та з метою захисту невизнаних прав позивача.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнатидійсним, з моменту його укладення, договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений на Товарній біржі « Нове століття » 20 жовтня 1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та як законний представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасниківсправи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Відповідач ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Відповідач ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Відповідач ОСОБА_5 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Відповідач - ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа - державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Рой Тетяна Володимирівна, місце знаходження: м.Полтава, вул.Гоголя,11.

Суддя Л.І.Савченко