ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м.Суми

Справа №592/7216/22

Номер провадження 22-ц/816/343/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

на рішення Ковпаківського міськрайонного суду м. Суми від 23 грудня 2022 року, у складі судді Косолап М.М., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 26 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в:

13 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала на обліку у Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради як одержувач допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з ІНФОРМАЦІЯ_2 їй призначена допомога при народженні дитини народила на дочку ОСОБА_4 . У березні 2021 року старшому сину ОСОБА_3 виповнилось 4 роки і з квітня 2021 року вона перестала отримувати допомогу при народженні дитини.

У період призначення допомоги на другу дитину при народженні дочки перебувала в Республіці Ірак, звідки не мала можливості повернутися на Україну через хвилю епідемії спричиненої Сovid 19, оскільки саме в цей період з Республіки Ірак до України не літали літаки, з огляду на ріст захворюваності в цій країні.

У червні 2021 року відповідачем прийнято рішення про зупинення виплати їй допомоги при народженні дитини, про що її не повідомлено. Вона розраховувала на вказані виплати для повернення з дітьми до України, зокрема, і на придбання квитків на літак, внаслідок чого вимушена була залишитись в Республіці Ірак. На її звернення від 19 липня 2021 року листом № А-1879/12.06-29 від 04 серпня 2021 відповідач повідомив про припинення виплати допомоги при народженні дитини з 01 червня 2021 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року по справі № 480/5050/21 визнано протиправним рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 07 червня 2021 щодо припинення виплати ОСОБА_2 допомоги при народженні дитини дочки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради поновити виплату ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1 червня 2021 року та виплатити утворену заборгованість.

Після прийняття протиправного рішення стосовно припинення виплати допомоги при народженні дитини, відповідач надіслав їй листа, у якому вимагав повернути грошові кошти в розмірі 19780 грн, які виплачені як допомога за період з 01 червня 2020 року по 31 травня 2021 року, погрожував примусово стягнути законно отримані виплати, на підставі листа відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» закрито її соціальний рахунок, незаконно списані залишки коштів.

Вказує, що процес вимушеного оскарження рішення відповідача, в тому числі в умовах війни, зайняв 1 рік та 4 місяці, на протязі яких не отримувала жодних виплат та вимушена була залишитися разом з двома малолітніми дітьми в чужій країні без засобів для існування, а також не розуміючи мови даної країни, що завдало значних моральних та душевних страждань. Внаслідок протиправних дій відповідача завдано душевні страждання, втратила сон, відчуття апетиту, мала пригнічений моральний стан, змушена докладати додаткових зусиль на організацію свого життя та життя двох малолітніх дітей у чужій країні.

Просила стягнути на свою користь з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради 10000 грн в рахунок відшкодування моральної школи.

Рішенням Ковпаківського міськрайонного суду м. Суми від 23 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на користь ОСОБА_5 1000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Вказує, що рішенням Департаменту від 07 червня 2021 року ОСОБА_2 було припинено виплату допомоги при народженні дитини з 01 червня 2021 року у зв`язку з встановленням факту постійного перебування її разом з родиною за межами України, що є порушенням вимог ст.ст. 5, 11, 22 Закону України «Про державну допомогу сім`я з дітьми». Після скасування судом цього рішення нарахована допомога за червень 2021 року жовтень 2022 року у сумі 14620 грн була перерахована 07 жовтня 2022 року на особистий банківський рахунок позивача.

Посилаючись на вказані обставини, не погоджується з рішенням суду про стягнення моральної шкоди, оскільки сам факт визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. Зазначає, що позивач повинен обґрунтовувати заподіяння йому такої моральної шкоди, в чому саме конкретно проявлялося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Доводить, що ОСОБА_2 не підтверджено свої позовні вимоги жодними належними та допустимими доказами. Судом не було встановлено та не досліджено жодного документу, що свідчив би про наявність самого факту психологічних страждань позивача і причинно-наслідкового зв`язку між моральною шкодою та протиправністю дій і вини відповідача в її заподіянні. Не всі негативні емоції досягають рівня страждань або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 з доводами апеляційних скарг не погоджується, просить залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вважає, що суд зробив обґрунтований висновок про заподіяння їй моральної шкоди діями відповідача шляхом безпідставного припинення виплати допомоги при народженні дитини, оскільки вона була змушена докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав та оскарження рішення Департаменту. Зазначає, що протиправність дій відповідача встановлено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року по справі № 480/5050/21, що свідчить про прямий та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями Департаментів і завданою позивачу шкодою. При цьому, підлягає врахуванню, що сам процес оскарження незаконного рішення зайняв у неї 1 рік 4 місяці, протягом яким вона не отримувала жодних виплат, була обмежена у засобах для існування, можливості придбати для малолітньої дочки необхідних речей, що завдавало їй душевних страждань.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 10000 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 грн х 100 = 248100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 та її діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у Республіці Іран, є громадянами України (а.с. 6-7, 8, 10).

У зв`язку з народженням дочки позивачу було призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 41280 грн, в тому числі одноразово 10320 грн, та з 01 липня 2020 року по 30 червня 2023 року у розмірі по 860 грн щомісяця.

19 липня 2021 позивач звернулася до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради та просила надати інформацію про підстави припинення виплати з травня 2021 державної допомоги по догляду за дитиною (а.с. 10зв.-11).

Листом від 04 серпня 2021 року № А-1879/12.06-29 Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повідомив позивача, що рішенням від 07 червня 2021 року їй припинено виплату допомоги при народженні дитини з 01 червня 2021 року у зв`язку з неможливістю перевірки цільового використання коштів (а.с. 12-13).

Листом від 20 серпня 2021 року №12.01-27/5838/07 Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повідомив позивача про виявлення переплати допомоги при народженні дитини за період з 01 червня 2020 року по 31 травня 2021 року в сумі 19780 грн. Заборгованість у сумі 0,68 грн повернута згідно листа департаменту у червні 2021 АТ КБ «Приватбанк». Запропоновано повернути на рахунок департаменту зайво отримані кошти в сумі 19779,32 грн (а.с. 14).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 480/5050/21 визнано протиправним рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 07 червня 2021 року щодо припинення виплати ОСОБА_2 допомоги при народженні дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради поновити виплату ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01 червня 2021 року та виплатити утворену заборгованість (а.с. 17-20).

Рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 19 вересня 2022 року позивачу проведено перерахунок допомоги при народженні дитини з 01 червня 2021 року по 30 червня 2023 в розмірі 860 грн (а.с. 30).

Листом від 28 жовтня 2022 року № А-1547/1206-29 Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повідомив позивача про перерахування 07 жовтня 2022 року на її особистий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» коштів допомоги при народженні дитини у сумі 14620,00 грн з червня 2021 по жовтень 2022 року (а.с. 32).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на підставі рішення від 07 червня 2021 року, яке судом визнано протиправним, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради більше року не виплачував позивачу державну допомогу при народженні дитини і такими діями відповідача ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала через незаконну невиплату коштів та необхідність докладати додаткові зусилля для скасування протиправного рішення відповідача. При цьому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши характер завданої відповідачем немайнової шкоди, обсяг душевних страждань позивача, тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках, суд визначив до стягнення моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У ч. 1 ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 21, 1173 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами відшкодовується лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів незаконними.

У постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Також Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 480/5050/21, встановлено, що 05 лютого 2021 року рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради позивачеві призначено допомогу при народженні дитини на період з 01 червня 2020 року по 30 червня 2023 року (з 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року у розмірі 10320 грн одноразово та з 01 липня 2020 року по 30 червня 2023 року у розмірі 860,00 грн. щомісячно). Виплату допомоги при народженні дитини було припинено, згідно рішення Департаменту від 07 червня 2021 року з 01 червня 202 року, в зв`язку з тим, що позивач тривалий час разом із своєю дитиною перебуває за межами України, а саме в Республіці Ірак та неможливістю здійснення контролю за цільовим використанням коштів державної допомоги.

Це рішення прийняте не на підставі, не в межах повноважень, оскільки ч. 9 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2811-ХІІ таких підстав, як перебування особи тривалий час разом із своєю дитиною за межами України та неможливість здійснення контролю за цільовим використанням коштів державної допомоги, не передбачено.

Рішення Департаменту не містило посилання на конкретну норму права, яка є підставою для припинення допомоги при народженні дитини, а зазначена підстава не передбачена чинним законодавством, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення відповідача про припинення виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_6 .

Тобто, рішенням суду встановлено, що порушення прав позивача на отримання державної допомоги при народженні дитини сталося в результаті прийняття рішення Департаментом від 07 червня 2021 року, а тому суд скасував це рішення Департаменту.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За встановлених обставин, прийняття Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради незаконного рішення від 07 червня 2021 року про припинення виплати позивачу ОСОБА_6 допомоги при народженні дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке було скасоване судом у справі № 480/5050/21, суд першої інстанції правильно вважав, що наявні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, заподіяної такими діями відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що протиправні дії відповідача у вигляді прийняття незаконного рішення про припинення виплати позивачу допомоги при народженні дитини мали негативний вплив на психологічний стан ОСОБА_2 , яка впродовж тривалого часу, з вини відповідача, не отримувала встановлену законом державну допомогу на дитину, змушена була звертатися до суду з позовом за захистом своїх прав, це викликає у неї негативні емоції, вимушені зміни у її житті та житті малолітніх дітей, необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення своїх прав, чим їй заподіяно моральні страждання.

Доводи апеляційної скарги Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про недоведеність позивачем факту заподіяння їй моральної шкоди та невідповідність визначеного до стягнення розміру грошового відшкодування моральним стражданням, заподіяним позивачу, є необґрунтованими, оскільки, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 , суд першої інстанції у повній мірі врахував рівень душевних страждань, заподіяних прийняттям незаконного рішення, тривалість вимушених змін у її житті.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується, що розмір відшкодування моральної шкоди 1000 грн, визначено судом з урахуванням всіх обставин та вимог закону, з дотриманням вимог розумності, виваженості та справедливості і він є співмірним із завданою позивачу шкодою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про відмову в задоволенні позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського міськрайонного суду м. Суми від 23 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина