Справа №601/2264/22
Провадження № 2/601/99/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого Мочальської В.М.,

за участю секретаря Домінської І.В.,

представника позивача адвоката Іщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець у порядку загального провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Іщенко Олени Василівни до держави російська федерація в особі посольства в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок російської агресії в період воєнного стану,-

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Іщенко О.В. звернулася до суду з позовом до держави російська федерація в особі посольства в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок російської агресії в період воєнного стану.

В позовній заяві зазначила, що ОСОБА_1 проживав по АДРЕСА_1 та займався підприємницькою діяльністю на території Херсонської області.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні оголошено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Результатом збройної агресії для позивача стала втрата належного майна: автомобіля «Опель Віваро», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , грошових коштів у розмірі 5000 гривень, кільця із золота, грошових коштів у сумі 800 доларів США та майна, що використовувалося у межах підприємницької діяльності: обладнання, великої кількості інструментів.

Внаслідок збройної агресії та окупації території Херсонської області було порушено низку прав позивача, передбачених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, 1V Женевською конвенцією 1945 року "Про захист цивільного населення під час збройного конфлікту», зокрема, право на свободу та повагу до честі і гідності, право на свободу і особисту недоторканість, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на свободу думки, совісті і релігії. Часткова втрата можливості здійснювати підприємницьку діяльність, отримання тілесних ушкоджень, значної матеріальної шкоди у формі позбавлення майна, позбавлення можливості здійснювати звичний спосіб життя, особисте приниження тощо, позначилися на моральному та фізичному стані позивача. Позивач відчуває злобу, розчарування, безсилля, безпорадність ті інші дуже негативні почуття, що також завдає йому моральних страждань. Вимушений витрачати час і кошти для захисту своїх прав і інтересів.

З врахуванням зазначеного, представник позивача просила стягнути з російської федерації на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000000 гривень.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідач не надав.

Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.12.2022 задоволено клопотання представника позивача адвоката Іщенко О.В. про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 30.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Іщенко О.В. позов підтримала з підстав, наведених у ньому та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд зазначає наступне.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Отже, починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства російської федерації в Україні запитів щодо згоди російської федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням російською федерацією збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин України з російською федерацією.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди російської федерації бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним.

До таких висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), у постанові від 08 червня 2022 року у справі №490/9551/19, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58).

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області та місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 19.07.2018 (ксерокопія паспорта позивача).

Відповідно до копії довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» 01.11.2022, ОСОБА_1 (приватний підприємець) в АТ КБ «ПриватБанк» 27.01.2022 відкрито поточний рахунок, адреса відділення: АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії витягу з номенклатурного рахунку 18.08.2020 придбано товарів на 11397 гривень.

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Opel Vivaro», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з ЄРДР 05.06.2022 за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 438 КК України, номер кримінального провадження 0001621, про те, що 21.03.2022 близько 16 год 30 хв військовослужбовці рф незаконно проникли на територію гаражного кооперативу за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Давидів Брід, вул. Підгірна, де протиправно заволоділи належним заявникові автомобілем «Opel Vivaro», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 5000 гривень. Крім того, 18.05.2022 військовослужбовці рф, знаходячись за місцем мешкання заявника провели незаконний обшук у помешканні та вилучили золоту печатку та грошові кошти в сумі 800 доларів США.

Відповідно до витягу з ЄРДР 12.12.2022 за повідомленням ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 438 КК України, номер кримінального провадження 0000773, про те, що невстановлені військовослужбовці військових підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань російської федерації з початку червня по жовтень 2022 року, проникши до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрали належне заявнику майно, а саме 4 перфератори, 7 кутошліфувальних машин, віброрейку, пилосос, 6 шуруповертів.

Згідно інформації, викладеної в позовній заяві, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації російською федерацію частини території України, позивач частково втратив можливість здійснювати підприємницьку діяльність, отримав тілесні ушкодження, завдано йому значну матеріальну шкоду у формі позбавлення майна, позбавлений можливості здійснювати звичний спосіб життя, зазнав особистого приниження, що позначилося на моральному та фізичному стані позивача. Відчуває злобу, розчарування, безсилля, безпорадність ті інші дуже негативні почуття, що завдає йому моральних страждань.

Відповідно до ст. 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Згідно зі ст. 3, 22 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані

Згідно зі ст. 15 Конвенції зазначено, що під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, держава може вживати заходів, що відступають від її зобов`язань за цією Конвенцією, виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі № 686/13212/19.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України).

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що додані до позовної заяви: копія довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» 01.11.2022 ОСОБА_1 (приватний підприємець) про те, що в АТ КБ «ПриватБанк» 27.01.2022 позивачу відкрито поточний рахунок; копія витягу з номенклатурного рахунку 18.08.2020 про придбання товарів на суму 11397 гривень та витяги з ЄРДР не є належними доказами у справі та не підтверджують проживання позивача в у АДРЕСА_1 , здійснення позивачем підприємницької діяльності на території Херсонської області, позбавлення відповідачем позивача майна, можливості працювати, звичного ритму та способу життя, забезпечення фінансових потреб, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування.

Не представлено позивачем та його представником отримання позивачем тілесних ушкоджень.

Беззаперечний факт порушення російською федерацією територіальної цілісності України та прав і основоположних свобод громадян України не є безумовною підставою для відшкодування кожному громадянину України, зокрема позивачу, майнової чи моральної шкоди. Така шкода може бути відшкодована у разі фактичного завдання матеріальних збитків майну громадян чи моральної шкоди внаслідок незаконної збройної агресії.

Окрім того, на підтвердження завданої матеріальної та моральної шкоди позивачем не надано жодного доказу, в матеріалах справи вони відсутні, а викладені у позовній заяві твердження представника позивача ґрунтуються лише на припущеннях, тобто позивачем не доведено наявності завдання моральних страждань.

Позивачем не зазначено причинного зв`язку між шкодою, завданою, на його думку, майновому праву та моральною шкодою.

Так, враховуючи положення вказаних вище норм закону, приймаючи до уваги те, що представником позивача як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи на підтвердження факту причинного зв`язку між діями відповідача та завданням моральної та матеріальної шкоди не було надано доказів, на які він посилався як на підставу своїх вимог в позові, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди за їх недоведеністю.

Доводи представника позивача про те, що внаслідок збройної агресії російської федерації, позивачу було завдано моральну шкоду є безпідставними, оскільки попри загально відомий факт збройної агресії російської федерації, не звільняє позивача від доведення наявності шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Доводи представника позивача, про те, що суд має застосовувати практику Європейського суду з прав людини, суд вважає безпідставними, оскільки наведена позивачем практика Європейського суду з прав людини є нерелевантною з правовідносинами встановленими у цій справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 351, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Іщенко Олена Василівна, місце знаходження вул. Байди Вишневського м. Черкаси.

Відповідач: держава російська федерація в особі посольства в Україні: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2023 року.

Головуючий