Справа № 754/4636/17
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2023 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретарів судового засідання Нагорної М.В.,

представника позивача Назарова Р.Ю. ,

представника відповідачки Мазур Т.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву про забезпечення позову у цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала вищевказана справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Бакай Анна Іванівни, про визнання договору іпотеки недійсним, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Бакай Анна Іванівни, про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки недійсним залишено без змін.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бакай Анна Іванівна про визнання договору іпотеки недійсним скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

13.12.2022 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.12.2022 року зазначена цивільна справа в частині вирішення вимог ОСОБА_3 передана судді Зотько Т.А.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.12.2022 справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою судді від 14.02.2023 року клопотання представника позивача - адвоката Назарова Р.Ю. про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_7 та про витребування доказів задоволено в повному обсязі.

23.03.2023 представником позивача - адвокатом Назаровим Р.Ю. подано до суду заяву про забезпечення позову та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 0), що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_7 .

Подана заява обґрунтована тим, що спірна квартира належить залученому в якості співвідповідача по справі ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 397, виданий 21.09.2021. А тому вважає, що незастосування судом такого виду забезпечення позову надає можливість ОСОБА_7 до закінчення розгляду судом цієї справи вільно розпорядитись квартирою, здійснивши її відчуження третім особам. За таких обставин може істотно ускладнитись ефективний захист та поновлення порушених права та законних інтересів ОСОБА_3 у цій справі, оскільки після кожного переходу права власності на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ) до третіх осіб, перед судом порушуватиметься питання щодо залучення нових власників в якості співвідповідачів у цій справі.

В судовому представник позивача - адвокат Назаров Р.Ю. заяву підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Мазур Т.В. проти поданої заяви заперечувала в повному обсязі, просила суд в задоволенні відмовити, посилаючись на обставини зазначені в поданих нею запереченнях.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про те, що вказана заява представника позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Разом з цим, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ч. 2 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Пунктом 1 вищезазначеної постанови визначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А відповідно до п. 4 вказується, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Беручи до уваги предмет позову та вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про обгрунтованість поданої представником позивача заяви про забезпечення позову та доцільність накладення арешту на спірну квартиру.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача - Назарова Р.Ю. - задовольнити.

Вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 0), що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню і її оскарження не зупиняє її виконання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.157 ЦПК України копію ухвали направити особі, яку стосуються заходи забезпечення позову, а також уповноваженим органам для виконання.

Дані стягувача: ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Дані боржників: ОСОБА_6 (РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 )

ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 );

ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 );

ОСОБА_7 (РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Ухвала суду є виконавчим документом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 05.04.2023.

Суддя: