ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 червня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/538/23

Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/657/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго"

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 07 лютого 2023 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про захист прав споживачів, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води позивачу за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , та є споживачем послуг, які надає Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На правовідносини між позивачем та відповідачем поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів". 01.05.2019 року Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" припинило надавати послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі, і до квартири АДРЕСА_2 . Вказані дії відповідача позивач вважає незаконними та такими, що порушують його право на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води, оскільки припинення надання позивачу вказаної послуги здійснено відповідачем з підстав, не передбачених договором та Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Через припинення відповідачем постачання гарячої води позивачу завдано моральну шкоду, оскільки він змушений внести корективи до свого повсякденного життя, вживати додаткових зусиль для його влаштування, враховуючи, що він є особою похилого віку, щодня підігрівати воду. Враховуючи вимушені зміни в організації життя позивача, додаткові зусилля на пристосування до нових умов життя, душевні страждання, які він зазнав у зв`язку із незаконним припиненням постачання гарячої води без будь-яких попереджень, відчуття невизначеності через відсутність повідомлень відповідача про терміни відновлення надання послуги, позивач стверджував, що йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у 10 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.02.2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Визнано неправомірними дії Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" по припиненню надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 6 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь держави судовий збір в сумі 1 717 грн. 76 коп.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" просить рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.02.2023 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" вказують, що при ухваленні оскаржуваного рішення від 07.02.2023 року суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, та ґрунтуються на однобічному, поверхневому, неповному дослідженню обставин справи і доданих доказів, що призвело до неправильного тлумачення і застосування норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" зазначає, що судом першої інстанції не досліджено наявність договірних відносин між позивачем і відповідачем, а саме те, що договором приєднання не передбачено безперервність одержання комунальної послуги з постачання гарячої води. Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин, також не передбачено такого права споживача, як безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води. Відповідно до договорів, споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та/або зменшення розміру плати в разі ненадання послуг, надання їх у неповному обсязі. У період ненадання послуги з постачання гарячої води з тих чи інших причин, відповідачем не нараховувалась і не вимагалась оплата послуг, які не надавались, тобто, з боку відповідача порушення договірних зобов`язань не було. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції не враховано, що в 2022 році позивач вже звертався до суду з тотожним позовом, який було задоволено частково, і стягнуто з відповідача 2 000 грн. моральної шкоди. Посилання суду першої інстанції на те, що моральна шкода стягнута за інший період, а саме за 2021 рік, апелянт вважає безпідставним, оскільки в резолютивній частині рішення період не зазначено. Апелянт вважає, що позивачем при зверненні до суду не підтверджено факт заподіяння моральної шкоди позивачу, наявності такої шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та виникненням моральної шкоди, її розміру, не було додано доказів, на які б позивач посилався, як на підставу своїх вимог; відповідачем жодним чином не порушені договірні зобов`язання; винні дії з боку відповідача відсутні, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги і не досліджено, що позивачем не обґрунтовано юридичний факт заподіяння моральної шкоди, та розмір суми відшкодування не доведено. Апелянт зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки вимога про визнання неправомірними дій АТ "Облтеплокомуненрго" по припиненню надання послуг з постачання гарячої води не призводить до правового наслідку щодо відновлення порушеного, на думку позивача, цивільного права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 07.02.2023 року, залишити без змін. Позивач ОСОБА_1 просить стягнути на його користь понесені витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000 грн. (а.с.77-85).

У додаткових письмових поясненнях АТ "Облтеплокомуненерго" заперечує в повному обсязі щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, вважає його таким, що підлягає зменшенню, із застосуванням принципу співмірності. Відповідач вказує, що у доданих до відповіді на відзив документах прослідковується не співмірність розміру вартості понесених судових витрат об`єму, часу виконаних робіт до вартості ціни позову (а.с.86-90).

В судове засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.70,73), не з`явились. Від АТ "Облтеплокомуненерго" на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Згідно приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.7, зворот).

Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності.

Позивач зареєстрований і проживає у вказаній квартирі, та є споживачем послуг, які надає йому Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго".

01.05.2019 року Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" припинило надання послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі, і до квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується, зокрема, випискою з особистого кабінету АТ "ОТКЕ" (а.с.8). Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.02.2023 року, частково задовольняючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини. Суд першої інстанції дійшов висновку, що припинення надання позивачу послуги з постачання гарячої води здійснено відповідачем з підстав, не передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та договором, а тому право позивача, як споживача послуг, які надає відповідач, на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води відповідачем було порушено, що є підставою для визнання таких дій відповідача неправомірними, а також надає право позивачу на відшкодування моральної шкоди. При вирішенні питання стягнення на користь позивача заподіяної йому вказаними діями відповідача моральної шкоди, судом першої інстанції було прийнято до уваги наявні у справі докази та доводи сторін. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із неправомірними діями відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води, позивач зазнав порушення своїх прав та поніс моральні страждання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, виходячи із характеру страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також враховуючи вимушені зміни в організації життя позивача, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності дійшов висновку, що компенсація в сумі 6 000 грн. буде належною сатисфакцією понесених позивачем душевних страждань.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що при ухваленні оскаржуваного рішення від 07.02.2023 року суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на однобічному, поверхневому, неповному дослідженню обставин справи та доданих доказів, що призвело до неправильного тлумачення і застосування норм матеріального права, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 07.02.2023 року, та ухвалення апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заявленого позову.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру морального відшкодування, стягнутого судом першої інстанції на користь позивача.

В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" зазначає, що судом першої інстанції не досліджено наявність договірних відносин між позивачем і відповідачем, а саме те, що договором приєднання не передбачено безперервність одержання комунальної послуги з постачання гарячої води. Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин, також не передбачено такого права споживача, як безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води. Відповідно до договорів, споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та/або зменшення розміру плати в разі ненадання послуг, надання їх у неповному обсязі. У період ненадання послуги з постачання гарячої води з тих чи інших причин, відповідачем не нараховувалась і не вимагалась оплата послуг, які не надавались, тобто, з боку відповідача порушення договірних зобов`язань не було.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води (надалі - договір), виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву холодної води, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями (пункт 7 договору).

Відповідно до підпункту 1 пункту 16 договору, споживач має право на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору.

Підпунктами 1, 17, 19 пункту 19 договору встановлено, що виконавець зобов`язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я, та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства, Правил та цього договору; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, що заподіяна його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і цього договору; надавати споживачу послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води безперебійно, за винятком часу перерв.

Виконавець несе відповідальність, крім іншого, у разі порушення прав споживачів згідно із законодавством та порушення зобов`язань, установлених цим Договором або законодавством (підпункти 3, 4 пункту 21 договору).

За пунктом 30 договору, сторони звільняються від відповідальності згідно з цим договором у разі настання дії непереборної сили (дії надзвичайних ситуацій техногенного, природного або екологічного характеру), яка унеможливлює надання відповідної послуги згідно з умовами договору.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'', комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Частиною першою статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

В свою чергу, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством (пункти 1, 6 частини другої статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно із частинами першою, третьою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. Якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Приписами частин другої, четвертої статті 22 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.02.2023 року відносно того, що припинення надання позивачу послуги з постачання гарячої води 01.05.2019 року було здійснено відповідачем з підстав, не передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та договором. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право позивача, як споживача послуг, які надає відповідач, на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води відповідачем було порушено, що є підставою для визнання таких дій відповідача неправомірними.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції не враховано, що в 2022 році позивач вже звертався до суду з тотожним позовом, який було задоволено частково, і стягнуто з відповідача 2 000 грн. моральної шкоди. Посилання суду першої інстанції на те, що моральна шкода стягнута за інший період, а саме за 2021 рік, апелянт вважає безпідставним, оскільки в резолютивній частині рішення період не зазначено.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 07.02.2023 року, оскільки, як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути моральну шкоду за припинення надання послуг з централізованого постачання гарячої води до його помешкання у період з 01.05.2019 року та до початку опалювального сезону 2019 року, коли відповідач відновив надання даної послуги. При цьому, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.12.2022 року у справі №750/6664/22 стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди з приводу припинення надання послуг з гарячого водопостачання, що мало місце у 2021 році, починаючи із 17.05.2021 року, про що відповідно зазначено у тексті рішення. За даних обставин, вказані позови не є тотожними.

Виходячи із приписів статей: 16, 23 Цивільного кодексу України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.02.2023 року доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права. Оскільки, визнання вищевказаних дій відповідача неправомірними, надає позивачу право на відшкодування моральної шкоди, і за даних обставин, обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав, є належним.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги в частині незгоди апелянта із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до приписів статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом

За змістом частини другої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.12.2020 року в справі №752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц вказала, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Європейський Суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Як вбачається із заявленого позову, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 вказував, що внаслідок припинення відповідачем надання послуг з централізованого постачання гарячої води, в тому числі, і до квартири позивача, ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, оскільки він змушений був вносити корективи до свого повсякденного життя, вживати додаткових зусиль для його влаштування, враховуючи, що він є особою похилого віку, щодня підігрівати воду. Враховуючи вимушені зміни в організації життя позивача, додаткові зусилля щодо пристосування до нових умов життя, душевні страждання, які позивач зазнав у зв`язку із незаконним припиненням постачання гарячої води, без будь-яких попереджень, відчуття невизначеності через відсутність повідомлень відповідача про терміни відновлення надання послуги, позивач ОСОБА_1 стверджував, що йому заподіяна моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також документально підтверджені фактичні обставини справи, які враховуються судом при визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для зменшення розміру стягнутого оскаржуваним рішенням суду першої інстанції від 07.02.2023 року з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Апеляційний суд вважає, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.02.2023 року, необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутого з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди - до 3 000 (три тисячі) грн. На думку апеляційного суду, вказаний розмір морального відшкодування на користь позивача, відповідає засадам розумності, виваженості, співмірності та справедливості, і є належною сатисфакцією понесених позивачем душевних страждань.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства ''Облтеплокомуненерго" підлягає частковому задоволенню. При цьому, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.02.2023 року необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутого з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди - до 3 000 грн.

При цьому, оскільки вимоги заявленого позову в частині вимоги майнового характеру задоволено судом частково, а саме, на 30%, відповідно до ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.02.2023 року змінити і в частині розподілу судових витрат між сторонами, зменшивши розмір стягнутого з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь держави судового збору - до 1 395 грн. 68 коп. Розрахунок наступний: 1 073,60 грн. (судовий збір, який підлягав сплаті за вимогу немайнового характеру) + 322,08 грн. (судовий збір за часткове задоволення позовної вимоги майнового характеру (1 073,60 грн. х 30% = 322,08 грн.)) = 1 395 грн. 68 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.02.2023 року підлягає залишенню без змін, оскільки доводи апеляційної скарги його висновків у даній частині, не спростовують.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, апелянту АТ "Облтеплокомуненерго", згідно ч.6 статті 141 ЦПК України, необхідно частково компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, документально підтверджені (а.с.49) понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 805 грн. 20 коп., пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги. Розрахунок наступний: 1 610,40 грн. (судовий збір, сплачений апелянтом за апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 07.02.2023 року в частині вимоги майнового характеру) х 50% (задоволено апеляційну скаргу в частині вимоги майнового характеру) = 805 грн. 20 коп.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено письмове клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу, надану у зв`язку із поданням відповідачем апеляційної скарги, у розмірі 5 000 грн. (а.с.77-85).

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, згідно п.1 ч.3 статті 133 ЦПК України.

Згідно ч.1, ч.2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.4, ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога позивачу ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду даної справи надавалась адвокатом Жилінським О.В. на підставі та відповідно до умов укладеного між ними договору про надання правової допомоги №04/23 від 21.04.2023 року (а.с.85) та ордеру №1051245 від 21.04.2023 року, серія СВ (а.с.83).

До відзиву на апеляційну скаргу позивачем надано розрахунок оплати витрат на правову допомогу, відповідно до якого сторони погодили, що вартість правової допомоги становить 5 000 грн., виходячи із наступного: надання консультацій ОСОБА_1 , що виникають з приводу поданої апеляційної скарги та захисту його інтересів, як позивача - 1 5000 грн.; складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача - 3 5000 грн. (а.с.84).

Згідно квитанції №04/23 (а.с.76) від 21.04.2023 року, позивачем ОСОБА_1 було сплачено адвокату Жилінському О.В. 5 000 грн., згідно договору №04/23 від 21.04.2023 року про надання правової допомоги.

Враховуючи принципи пропорційності, а саме те, що вимоги апеляційної скарги задоволено апеляційним судом на 50%, та виходячи із засад виваженості, розумності, співмірності, приймаючи до уваги складність даної справи, доводи представника відповідача щодо неспівмірності заявленої позивачем до стягнення суми в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити суму заявлених до відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Жилінським О.В. в суді апеляційної інстанції - до 2 000 грн. За даних обставин, підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 - 2 000 (дві тисячі) грн. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07 лютого 2023 року - змінити, зменшивши розмір стягнутого з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди - до 3 000 (три тисячі) грн., та зменшивши розмір стягнутого з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь держави судового збору - до 1 395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 68 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07 лютого 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Компенсувати Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 805 (вісімсот п`ять) грн. 20 коп. в рахунок часткового відшкодування сплаченого при поданні апеляційної скарги судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: