Справа №489/344/16-ц
Провадження №2/489/10/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про реальний розподіл домоволодіння в натурі між власниками нерухомого майна та визнання права власності, позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до суду із позовною заявою, якою просила виділити в натурі реальну частку у домоволодінні АДРЕСА_1 за фактичним володінням та користування, що є еквівалентом 27/100 від усього домоволодіння та фактично склалося з частини житлового будинку Літ. Б загальною площею 20,6 кв.м., житловою 11,3 кв. м., допоміжною 9,3 кв. м (кватира № 3 згідно плану та експлікації приміщень технічного паспорту від 25 грудня 2014р.) та вбиральнею ОСОБА_6 ; визнати за ОСОБА_5 право власності на частину житлового будинку за Літерою «Б» - загальною площею 20,6 кв. м., житловою 11,3 кв. м., допоміжною 9,3 кв. м., що згідно плану та експлікації приміщень технічного паспорту від 25 грудня 2014 р. зазначена як квартира АДРЕСА_2 . Мотивуючи свої вимоги тим, що вона 04.05.1998 року придбала у ОСОБА_2 27/100 частки домоволодіння, житлової площі 11,30 кв. м. будинку АДРЕСА_1 . Даний договір був укладений на Південній товарній біржі. У серпні 2015 року, щоб привести документи у відповідність, вона звернулася до державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області з заявою для проведення державної реєстрації права власності на свою частку. Проте, їй було відмовлено, зокрема, що в наданому технічному паспорті містяться самочинні забудови, які потребують прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна. Між нею та ОСОБА_2 виникли непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Всі комунікації та комунальні мережі ідуть через відповідача ОСОБА_2 , який часто погрожує відключити зазначені комунікації. Укласти угоду про спосіб виділення в натурі її частки із спільного володіння з відповідачами не досягнуто.

23 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, якою просив визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 в користування 7/25 частин земельної ділянки, загальною площею 505,5 кв. м. з якої 19,3 кв. м. площа спільного користування усіх співвласників домоволодіння. Мотивуючи свої вимоги тим, що частина земельної ділянки площею 505,5 кв. м., з якої 19.3 кв. м. площі спільного користування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні між ним та ОСОБА_5 . Він має намір приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться під його 7/25 частиною житлового будинку для її цільового використання. Однак без визначення меж та розміру земельної ділянки, він не має змоги її приватизувати.

12 серпня 2019 року від ОСОБА_2 надійшла заява, текст якої аналогічний, в який вимоги пред`являє, зокрема, до спадкоємиці ОСОБА_5 - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01.02.2016 відкрито провадження по цивільній справі (суддя Губницький Д.Г.).

18 лютого 2016 судом було витребувано матеріали інвентарної справи з КП МБТІ.

29.06.2016 призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 17 листопада 2016 проведення у справі зупинене.

Ухвалою суду від 03 березня 2017 первісний позов об`єднаний із зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Згідно розпорядження керівника апарату суду, у зв`язку із закінченням повноважень судді Губницького Д.Г. справа розподілена на суддю Тихонову Н.С..

18.06.2017 ОСОБА_7 прийняла справу до провадження та призначила судовий розгляд.

Провадження у справі зупинене 14 березня 2018 року.

05.04.2019 справа розподілена на суддю Рум`янцеву Н.О. відповідно до розпорядження керівника апарату суду.

Ухвалою суду від 11 квітня 2019 справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.

12 серпня 2019 судом витребувано матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 17.10.2019 замінено позивача у первісному позові на правонаступника спадкоємицю ОСОБА_1 та залучено третю особу по первісному та зустрічному позову ОСОБА_4

15 січня 2020 судом призначено будівельно-технічну експертизу для вирішення питання можливості встановлення варіантів користування земельною ділянкою та зупинене провадження у справі.

03 грудня 2021 провадження у справі поновлене, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

28 листопада 2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від позивачки за первісним позовом 17.12.2021 надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Позивач за зустрічним позовом та інші учасники провадження у судове засідання не з`явились. Неодноразово повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду, причин неявки суду не повідомили.

При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду цивільної справи за відсутністю сторін, суд керується тим, що сторонам надавався час на подання заяв по суті справи, клопотань про проведення експертизи, витребування доказів, тощо. Також бере до уваги, відсутність ухвали про визнання явки сторін обов`язковою, тривалість розгляду, належність повідомлення сторін та учасників справи, необхідність дослідження додаткових доказів, окрім тих, що наявні в матеріалах цивільної справи, допиту свідків, тощо.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно приписів ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Щодо позовної заяви ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд приходить до наступного.

Домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належало ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АКК № 236613, посвідченим Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою від 15.12.1997 р., за № 3-4090, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації від 17.12.1997 р., за реєстровим № 5052 11/20 часток, та ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою від 02.08.1993 р. та зареєстрованого в реєстрі за №3-4087 9/20 часток.

04 травня 1998 року на Південній товарній біржі за № 8668 був зареєстрований Договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , - з іншої сторони. Відповідно до умов зазначеного Договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_5 придбала 27/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Пунктом 2 Договору передбачено, що за заявою власника відчужується 27/100 часток домоволодіння, житловою площею 11,30 кв.м., вартістю 2 175 грн., які згідно проведеного розрахунку складають 27/100 часток домоволодіння.

23 травня 1998 року ОСОБА_5 зареєструвала вказану частку домоволодіння АДРЕСА_1 в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 5052, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 04.09.2015 року за вих № 1885.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2017 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору № 8668 купівлі-продажу нерухомого майна від 04.05.1998 р., укладеного на Південній товарній біржі дійсним відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 05.07.2017 року, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2017 року скасовано і ухвалено нове рішення. Визнано дійсним договір купівлі-продажу, укладений 04 травня 1998 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , зареєстрований 04 травня 1998 року на Південній Товарній Біржі за №8668 та 23 травня 1998 року в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №5052, за яким ОСОБА_5 набула у власність 27/100 часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 до яких належить: в житловому буд. Літ. «Б» житлова кімната 3-2 житловою площею 11,30 м2, сіни літ. «б», а також 1/3 воріт №4, 1/3 замощення №1, вбиральні літ. «Ю». У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності договору відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.05.2019 року, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05.07.2017 року залишено без змін.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.12.2014 року, станом на 02.12.2014 року домоволодіння АДРЕСА_1 має наступні показники: житловий будинок літ. А; житловий будинок літ. Б; сарай літ. Е; сарай літ. Л; сарай літ. М; сарай літ. С; вбиральня літ. Ю; душ літ. Я; огорожі 3,5,7,9,10,11; споруди №І. Об`єкти самочинного будівництва: нежитлова прибудова літ. А загальною площею 20,30 кв. м.; відкрита веранда літ. а-4. Літ. а2, а3, Амс, Л, М, С, Е, Ю, Я згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна не є самочинно забудованим наказ № 2 від 08.01.2013 року. Співвласниками станом на 28.12.2012 року є: ОСОБА_5 27/100; ОСОБА_3 9/20; ОСОБА_2 7/25.

Згідно рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області від 17.08.2015 року № 23725772, ОСОБА_5 відмовлено у проведенні державної реєстрації, оскільки договір купівлі продажу нерухомого майно, нотаріально не посвідчувався, крім того, згідно технічного паспорту житлового будинку АДРЕСА_1 , містяться самочинні забудови.

Як вбачається з копій розписки ОСОБА_8 від 21.12.2014 року та від 23.12.2015 року, ОСОБА_5 надавала кошти на сплату комунальних послуг.

Судом встановлено, що відповідно архівного витягу Державного архіву Миколаївської області, рішенням №1260 виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 01.12.1953 залишено в тимчасове користування землекористувачів земельну ділянку площею 1406 кв. м, по АДРЕСА_3 . Згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 17.03.1981 №264 залишено в тимчасовому користуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 земельні ділянки площею 135 кв. м., по АДРЕСА_1 .Згідно довідки Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 02.04.2014 №15-878 пропонується присвоїти поштову адресу АДРЕСА_1 , що була АДРЕСА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.10.2015 року, визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: виділено у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 409,5 кв.м, з якої під будівлями та спорудами 143,5 кв.м, під городом та двором 266 кв.м (на наочному викладенні розробленого варіанту позначена червоним кольором) та 19,3 кв.м спільного користування (на наочному викладенні розробленого варіанту позначена жовтим кольором). Іншу площу земельної ділянки 505,5 кв.м., з якої 19,3 кв.м площі спільного користування усіх співвласників домоволодіння (на наочному викладенні розробленого варіанту позначена жовтим кольором), залишити в користування відповідачів. Покласти на відповідача ОСОБА_2 обов`язок з добудови паркану та встановлення воріт.

Згідно висновку експерта № 89 від 09.09.2016 року, враховуючи порядок користування, що склався між співвласниками, враховуючи розташування та технічні характеристики житлового будинку, господарських будівель і споруд, експертом надано один варіант поділу спірного домоволодіння.

Відповідно до першого варіанту, експертом пропонується виділити ОСОБА_5 частину житлового будинку літ. Б, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , яка складається з: житлової кімнати 11,3 кв.м. коридору І 3,6 кв.м.; кухні ІІ 5,7 кв. м. Залишити в особистому користуванні ОСОБА_2 частину житлового будинку літ. Б, а саме квартиру АДРЕСА_5 , яка складається з: житлової кімнати 13,3 кв. м.; кухні 7,3 кв. м.; коридору 4,7 кв.м.; тамбуру ІІІ 4,3 кв.м., сарай літ. М 16,3 кв. м.; вбиральня літ. Ю 2,0 кв. м. Залишити в постійному користуванні ОСОБА_3 житловий будинок літ. А 117 кв. м.; сарай Е,Л,С 23,4 кв. м.; душ літ. Я 2,2 кв. м., а також об`єкти самочинного будівництва: нежитлова прибудова літ. А загальною площею 20,30 кв. м. (площа забудови 25,90 кв. м.); відкрита веранда літ. а4 (площа забудови 11,80 кв. м.).

При даному варіанті поділу земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в суспільному користуванні з ОСОБА_5 , згідно схеми розподілу та порядку користування земельною ділянкою, вказаної в висновку експерта від 09.05.2015 № 37 та рішенню суду. Співвласник ОСОБА_3 користується земельною ділянкою згідно схеми розподілу та порядку користування земельною ділянкою, вказаної в висновку експерта від 09.05.2015 № 37 та вирішення суду від 29.10.2015. Даний варіант розподілу домоволодіння можливий при виконанні власниками певних видів будівельно - монтажних робіт для відокремлення часток, як вказано в додатку 4, а саме: ОСОБА_5 : облаштувати сумісний санвузол з ванною кімнатою 1, улаштувати дверний проріз з заповненням 2, зробити підключення внутрішніх інженерних мереж до існуючих зовнішніх (водопровід, газ, електрика); ОСОБА_2 : облаштувати сумісний санвузол з ванною кімнатою 3, улаштувати дверний проріз з заповненням 3, закласти дверний проріз 5, зменшити віконний проріз 6, зробити підключення внутрішніх інженерних мереж до існуючих зовнішніх (водопровід, газ, електрика), зробити підключення внутрішніх інженерних мереж до існуючих зовнішніх(водопровід, газ, електрика).

Згідно із запропонованим варіантом поділу, порядком користування який склався між співвласниками домоволодіння, та паспорту ММБТІ інвентаризаційна вартість будинків, господарських, будівель і споруд співвласників складає: ОСОБА_5 - 25532 грн. (40% від частки ОСОБА_2 11/20); ОСОБА_2 38396 грн. (60% від частки ОСОБА_2 11/20). При даному розподілі відхилення від ідеальних часток складає: у ОСОБА_5 розмір частки на 13 % більше, у ОСОБА_2 розмір частки на 13 % менше, тобто відхилення від ідеальних часток становить 13%. Розмір компенсації визначається відповідно до ринкової вартості об`єкта нерухомості. У зв`язку з тим, що на досліджуємій земельній ділянці знаходяться об`єкти самочинного будівництва визначити дійсний розмір компенсації одного співвласника іншому не є можливим, тому що не відомо кому із співвласників належать дані об`єкти самочинного будівництва.

19 грудня 2016 року від представника ОСОБА_2 ОСОБА_11 надійшли зауваження та заперечення щодо проведеної експертизи, відповідно до яких зазначає, що експертом зроблено лише один варіант поділу домоволодіння, розроблений за бажанням позивача, без присутності ОСОБА_2 , оскільки останнього не було повідомлено про час проведення експертизи. Вікна та двері, які є на фотознімках експерта у квітні 2016 року замінені. Експерт, при розробці, взяв до уваги старий технічний паспорт 2014 року, не витребувавши від позивача нового технічного паспорту та оригіналу геодезичної зйомки земельної ділянки. Крім того, експерт перевищив свої повноваження, виділивши ОСОБА_5 ту площу житлового будинку, якою вона не користується та не володіє. Не надано доказів на існування особових рахунків комунальних послуг, а тому правових підстав на виділення в користування коридору І 3,6 кв. м. та кухню ІІ 5,7 кв. м. немає. Експертом не визначена ринкова вартість усього домоволодіння. Визначений варіант містить відхилення від ідеальних часток кожного співвласника, проте експертом не вказується в якому розмірі та після яких змін стали частки кожного зі співвласників, а також не визначає вартість компенсації, яку повинна виплатити ОСОБА_5 за збільшення частки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на 27/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

05 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

16 серпня 2016 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповідала належну їй на праві приватної власності частку домоволодіння АДРЕСА_6 та всю належну їй частку земельної ділянки по АДРЕСА_6 ОСОБА_4 . Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Каленик Ю.М. 16.08.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 4-599.

31 липня 2019 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 27/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_7 , зареєстроване за реєстровим № 1390.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 74/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду.

Вимогами ст.89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.

Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності.

Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Тобто, якщо будівля чи споруда перебуває у спільній частковій власності, то і земельна ділянка переходить у спільну часткову власність. При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Згідно з п. 19 згаданої вище Постанови, у справах про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При подачі зустрічного позову позивач ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення порядку користування земельною ділянкою, яке було підтримано заявою від 15.01.2020 т гарантовано оплату за її проведення ( а.с. 98 том 2).

15 січня 2020 судом призначено будівельно-технічну експертизу для вирішення питання можливості встановлення варіантів користування земельною ділянкою та зупинене провадження у справі.

07.02.2020 від судового експерта Лесків С.А. надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів необхідних для дачі висновку, зокрема: геодезичну зйомку земельної ділянки виконану спеціалізованою ліцензованою організацією станом на даний час, матеріали архівної інвентаризаційної справи МБТІ та провести оплату експертизи.

Судом було витребувано з КП МБТІ матеріали інвентарної справи та 12.02.2020 направлено копію клопотання ОСОБА_2 для виконання.

Як вбачається з повідомлення судового експерта від 25.11.2021 за вих. № 1048/04, неможливо надати висновок експерта по цивільній справі № 2/489/14/21 у зв`язку з відсутністю додаткових документів та не здійснення оплати судової земельно-технічної експертизи.

Частина 10 ст. 84 ЦПК України закріпила ті правила, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувася доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Статтею 109 ЦПК України визначені наслідки ухилення сторони у справі від участі в експертизі.

Так, в статті 109 ЦПК України йдеться про те, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд враховує, що судова будівельно-технічна експертиза, яка була заявлена безпосередньо позивачем ОСОБА_2 не була проведена, а поставлені на вирішення експертизи питання не були вирішені експертом, саме у зв`язку з ненаданням стороною позивача необхідних для проведення експертизи додаткових документів та не проведенням оплати за експертизу, з урахуванням положень статті 109 ЦПК України, суд оцінює таку поведінку сторони позивача як ухилення від встановлення експертом варіантів порядку користування земельною ділянкою.

Також суд бере до уваги, що позивач за зустрічним позовом не надав самостійно визначеного варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою з визначенням меж, площі, встановленням лінії розмежування, тощо.

Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у зв`язку з неможливістю визначення порядку користування земельною ділянкою без висновку експерта та не наданням позивачем свого варіанту.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про реальний розподіл домоволодіння в натурі між власниками нерухомого майна та визнання права власності залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Повний текст судового рішення складено «04» квітня 2023 року.

Суддя Рум`янцева Н.О.