РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року

м. Рівне

Справа № 565/993/22

Провадження № 22-ц/4815/263/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача, в якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради №90-к від 25.07.2022 року «Про припинення трудового договору»; поновити її на посаді начальника абонентської служби КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради з 25.07.2022 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.07.2022 року до дня ухвалення рішення по суті спору.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт посилаючись на наказ №120 від 21.03.2022 року "Про затвердження структури підприємства", наказ №176 від 23.05.2022 року "Про внесення змін до штатного розпису підприємства та скорочення штату працівників", наказ №90-к від 25.07.2022 року "Про припинення трудового договору" вказує, що її було звільнено через відсутність у діючій структурі КП "ВТВК" ВМР такого структурного підрозділу, як "абонентська служба".

Звертає увагу, що поновлюючи її на посаді начальника абонентської служби на виконання рішень Кузнецовського міського суду від 28 вересня 2021 року по справі №565/907/21 та від 13.04.2022 року по справі №565/258/22, відповідач зумисне не вводив в структуру підприємства Абонентську службу, а лише вводив в штатний розпис посаду начальника Абонентської служби, внаслідок чого штучно створював розбіжності між структурою та штатним розписом, щоби використати можливість для наступного її звільнення, а не вивільнення посади, що є очевидним порушенням норм трудового законодавства.

Крім того, не погоджується з твердженням суду, що в структурі Відповідача відсутня посада начальника абонентської служби, тому підлягає вивільненню, оскільки структура підприємства - це його внутрішній устрій, який характеризує склад підрозділів та систему зв`язків, підпорядкованості та взаємодії між ними. Наявність посад у Відповідача визначено штатним розписом підприємства, що підтверджує наказ №176, який взято за підставу звільнення позивачки.

Зазначає, що накази №120 та №176 не містять правових підстав для внесення змін у вже діючу структуру підприємства та відповідно змін у штатний розпис.

Відповідач у змісті попередження про наступне звільнення повідомив позивачку про відсутність вакантних посад на підприємстві за її кваліфікацією, хоча фактично серед наявних була посада майстра дільниці водопостачання, яку б вона могла виконувати.

Звертає увагу, що має 20-річний стаж роботи на керівних посадах у відповідача.

Зауважує, що жодних визначених законом змін в організації виробництва і праці у відповідача не відбулося, позаяк новостворений структурний підрозділ Центр обліку та обслуговування фактично є тим самим, що й Абонентська служба, що встановлено рішенням Кузнецовського міського суду від 13.04.2022 року по справі №565/258/22 про звільнення позивачки з аналогічних підстав. Затвердження наказом №120 структури Відповідача не змінило основних завдань і функцій структурних підрозділів, а виразилося лише у формальному перейменуванні Абонентської служби та посад працівників.

Стверджує, що 14 квітня 2022 року наказом №65-к на виконання рішення у справі №565/258/22 її поновлено на посаді начальника абонентської служби з 12.01.2022 року, однак у штатний розпис Відповідача введено лише з 14.04.2022 року (одну) штатну одиницю начальника абонентської служби без внесення змін до структури підприємства. Самого ж факту скорочення штатної чисельності працівників не було доведено відповідачем належними та допустимими доказами.

Вважає обов`язковими для врахування висновки ВС у справі №753/3889/17 та №824/3229/14а про обов`язок запропонувати всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник та про те, що скорочення чисельності або штату працівників не має бути підставою для зловживань та незаконного звільнення працівника.

Представник Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу заперечує викладені у ній доводи, вважає її необґрунтованою, а оскаржуване рішення таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить відмовити у задоволення вимог апеляційної скарги та залишити рішення місцевого суду без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працювала на посаді начальника абонентської служби Кузнецовського міського комунального підприємства, назву якого було змінено на КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради.

12.01.2022 року наказом № 03-к «Про припинення трудового договору» її було звільнено з посади начальника абонентської служби з 12 січня 2022 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вказаний наказ був оскаржений до суду, справа № 565/258/22 (а.с. 27).

Під час розгляду справи № 565/258/22, 21.03.2022 року, КП "Вараштепловодоканал" ВМР видано наказ №120, яким затверджено структуру підприємства в новій редакції з 21.03.2022 року . Згідно додатку до наказу підрозділ абонентської служби був відсутній (а.с. 23).

Рішенням Кузнецовського міського суду від 13.04.2022 року у справі №565/258/22 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника абонентської служби Комунального підприємства "Вараштепловодоканал Вараської міської ради з 12.01.2022 року (а.с. 27).

На виконання рішення суду КП "Вараштепловодоканал" ВМР видано наказ №65-к від 14.04.2022 року, яким зокрема введено в штатний розпис одну штатну одиницю начальника абонентської служби, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника абонентської служби з 14.04.2022 року (а.с. 24).

23.05.2022 року наказом КП "Вараштепловодоканал" ВМР №176, враховуючи відсутність в діючій структурі КП такого структурного підрозділу, як "абонентська служба" (наказ №120 від 21.03.2022 року) вирішено з 25.07.2022 року вивести з штатного розпису підприємства та провести скорочення штатної одиниці: начальник абонентської служби (а.с. 22).

23.05.2022 року, ОСОБА_1 попереджено про вивільнення, скорочення посади 25.07.2022 року та повідомлено, що вакантні посади за професією чи спеціальністю (освітою, кваліфікацією) позивача відсутні (а.с. 16).

З попередженням та наказом позивач ознайомлена того ж дня.

Згідно довідки відділу кадрів КП «Вараштепловодоканал» ВМР від 23.05.2022 року були наявні вакантні 4 посади: електромонтера, електрогазозварювальника, майстра дільниці водопостачання, слюсаря з ремонту автомобілів (а.с. 52).

Наказом директора КП «Вараштепловодоканал» ВМР №90-к "Про припинення трудового договору" начальник абонентської служби цього підприємства ОСОБА_1 звільнена з роботи з 25.07.2022 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП (скорочення штату працівників) (а.с. 15).

Позивач не являлась членом первинної профспілкової організації КП «Вараштепловодоканал» ВМР (а.с. 64).

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 721/910/19 (провадження № 61-4490св21) зазначено, що: "у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником".

Згідно із п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною 2 ст. 65 Господарського кодексу України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому, саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

На виконання рішення суду у справі №565/258/22 КП "Вараштепловодоканал" ВМР видано наказ №65-к, яким введено до штатного розкладу скорочену посаду: начальника абонентської служби, та поновлено позивачку на посаді начальника абонентської служби, що і є належним виконанням рішення суду про поновлення працівника на роботі. Тому доводи апелянта про необхідність змін в структуру підприємства суд відхиляє.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч.1, 3 ст. 49-2 КЗпП України).

Отже, при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Суди при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язані лише перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення чисельності або штату працівників), але вони не наділені повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Міністерство праці та соціальної політики України листом від 07 квітня 2011 року № 114/06/187-11 надало роз`яснення, що штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату представляє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Наказом відповідача №120 було затверджено структуру підприємства в новій редакції з 21.03.2022 року. Згідно додатку до наказу структурний підрозділ абонентської служби був відсутній (а.с. 23). 23.05.2022 року наказом №176 вирішено з 25.07.2022 року вивести з штатного розпису підприємства та провести скорочення штатної одиниці: начальник абонентської служби.

Отже, внаслідок зміни структури підприємства ліквідовано структурний підрозділ й відповідно ліквідовувались посади необхідні для функціонування вказаного підрозділу, зокрема посада, яку займала позивач. При цьому вказана посада введена в штат у зв`язку з виконанням рішення суду у справі №565/258/22 про поновлення на роботі. У справі, що переглядається позивач заявила вимоги про поновлення на цій же посаді в той час як у справі №824/3229/14-а, що розглядалась Верховним Судом, позовна вимога стосувалась поновлення на посаді керівника новоствореного структурного підрозділу, а отже обставини справи є різними.

При проведенні повторного скорочення штатної одиниці: "начальник абонентської служби", на якій була поновлена позивач, роботодавець не пізніше ніж за два місяці попередив ОСОБА_1 про вивільнення, що підтверджується її підписами від 23.05.2022 року у наказі №176 (а.с. 22) та персональному попередженні про вивільнення (а.с. 16).

Згідно диплому серії НОМЕР_1 від 28 лютого 1986 року, ОСОБА_3 в 1976 році закінчила Рівненський сільськогосподарський технікум, отримавши спеціальність «Промислове і цивільне будівництво». Відповідно до диплому НОМЕР_2 від 27 червня 1987 року, ОСОБА_3 в 1987 році закінчила Український інститут інженерів водного господарства, отримавши спеціальність «Промислове і цивільне будівництво» (а.с. 59,60)

Відповідачем проведено аналіз вакантних посад та встановлено, що жодна не може бути запропонована ОСОБА_1 , через відсутність необхідної освіти, кваліфікації та досвіду роботи, зокрема й майстра дільниці (а.с. 52).

Щодо посади заступника директора, то як вбачається з повідомлення КП "Вараштепловодоканал" ВРМ така посада також підлягала скороченню у зв`язку затвердженням нової структури підприємства згідно наказу №120 від 21.03.2022 року (а.с. 63). З наказу №241 від 11.07.2022 року вбачається, що штатна одиниця "заступник директора" з 12 липня 2022 року виведена з штатного розпису підприємства (а.с. 25). Наказом №83-к від 11.07.2022 року ОСОБА_4 звільнено з посади заступника директора на підставі його особистої заяви за п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 62).

Отже, наявні в штаті КП "ВТВК" ВМР з 23.05.2022 року по 25.07.2022 року не могли бути запропоновані позивачці.

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази не підтверджують порушення відповідачем норм трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на неможливість її звільнення в силу дію ч.7 ст.20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставним та її довільним трактуванням переважного право (порівняно з ким?) залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 06 квітня 2023 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О.Гордійчук

С.С.Шимків