Ухвала

03 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 331/5507/19

провадження № 61-1890 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_3 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

1. В грудні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив стягнути із ОСОБА_5 на його користь заборгованість у розмірі 30 000,00 доларів США.

2. Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 08 липня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість згідно розписки від 04 листопада 2016 року у розмірі 30 000,00 доларів США.

3. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_5 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

4. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року відкрите апеляційне провадження у справі.

5. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 січня 2023 року залучено на стадії апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 як правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_5 .

6. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_3 , звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 січня 2023 року.

7. Як на підставу для скасування судового рішення заявник вказує на те, що суд апеляційної інстанції постановив оскаржувану ухвалу всупереч положенням статей 1281 та 1282 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Судом не встановлено хто саме прийняв спадщину та відповідно є спадкоємцем, яке майно вказана особа отримала у спадщину та яка його вартість. ОСОБА_2 не приймав спадщину, оскільки така відсутня та відповідно не може відповідати за зобов`язаннями померлого ОСОБА_5 . Отже, оскільки ОСОБА_2 не є спадкоємцем, який прийняв спадщину оскаржувана ухвала підлягає скасування. Крім цього заявник вказує на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц.

8. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

9. Частиною першою статті 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

10. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

11. Згідно із частинами першою та другою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

12. Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

13. Таким чином, обов`язок щодо погашення заборгованості за кредитним договором згідно зі статтею 1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов`язок не припиняється і спадкується його спадкоємцями.

14. Для залучення правонаступників сторони провадження, необхідним є встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину.

15. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

16. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

17. За змістом частин третьої та четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

18. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

19. Відповідно до положень статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

20. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена (частина 2 статті 32 ЦПК України).

21. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

22. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

23. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

24. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

25. З оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 .

26. Також судом були досліджені матеріали спадкової справи, які не містять доказів відмови неповнолітнього ОСОБА_2 від прийняття спадщини протягом встановленого ЦК України шестимісячного строку.

27. Таким чином суд апеляційної інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_5 першої черги та правомірно залучив його до участі у справі як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_5 .

28. Також Верховний Суд не погоджується і з доводами касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц, оскільки Верховний Суд у зазначеній постанові частково задовольняючи касаційну скаргу та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції констатував, що суди попередніх інстанцій під час вирішення спору не встановили обставини, що мають значення для справи на підставі належних та допустимих доказів, не надали належної правової оцінки усім доказам у сукупності, з яких виходили при вирішенні спору, а саме не дослідили матеріали спадкової справи і таким чином не встановили якої саме черги відповідач є спадкоємцем, чи є інші спадкоємці, відповідно, не перевірено, чи прийняла відповідач спадщину на підставі частини четвертої статті 1268 ЦК України.

29. Проте в оскаржуваній ухвалі судом апеляційної інстанції такі обставини були встановлені.

30. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

31. З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_3 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. І. Грушицький

Є. В. Петров