Справа № 683/1567/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/1567/23, 2/683/608/2023 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла для нього.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок ОСОБА_2 почала будувати у 1979 році на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №210 від 17 липня 1979 року.

16 червня 1988 року ОСОБА_2 подарувала 1/2 частину незавершеного будівництвом вказаного житлового будинку своєму сину ОСОБА_3 , який у 1990 році ввів належну йому частину житлового будинку в експлуатацію.

ОСОБА_2 завершила будівництво належної їй частини житлового будинку у 1990 році, однак не ввела його в експлуатацію, не отримала правовстановлюючий документ та не зареєструвала своє право власності.

Вказана обставина є перешкодою для оформлення спадщини у нотаріуса, а тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, в матеріалах справи наявна заява представника ОСОБА_4 , у якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старокостянтинів Хмельницької області померла ОСОБА_2

14 березня 2019 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Ю.А., зареєстрований в реєстрі за №190-191, згідно якого усе належне їй на день смерті майно заповіла ОСОБА_1

30 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Лавутою Ю.А. заведено спадкову справу №129/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

03 серпня 2021 року ОСОБА_3 , який є рідним сином ОСОБА_2 та на день її смерті був зареєстрований та проживав разом із нею, подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини.

Отже, з матеріалів вищезазначеної спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Лавути Ю.А. із заявою про оформлення спадкових прав на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 .

Того ж дня приватним нотаріусом Лавутою Ю.А. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та відсутність реєстрації права власності на нього за померлою.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №129/2021, заведеної 30 липня 2021 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Ю.А. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Так, на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №210 від 17 липня 1979 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку замість непридатного по АДРЕСА_2 .

На підставі договору дарування від 16 червня 1988 року, посвідченого того ж дня Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 подарувала своєму сину ОСОБА_3 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Отже, після відчуження 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вже належала 1/2 частина цього незакінченого будівництвом житлового будинку.

Будівництво вищезазначеного житлового будинку було закінчено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 1990 році, що підтверджується технічним паспортом, складеним 06 березня 2019 року Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації.

На підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №161 п.3 від 18 липня 1990 року ОСОБА_3 оформив своє право власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку та у встановленому законом порядку зареєстрував своє право власності у Старокостянтинівському БТІ.

ОСОБА_2 за життя своє право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 не оформила, правовстановлюючого документу на спірну частину житлового будинку не отримувала та у встановленому законом порядку не проводила його державну реєстрацію.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано нотаріусом відсутністю документа про право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності.

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

У матеріалах справи наявна копія рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №210 від 17 липня 1979 року про надання ОСОБА_2 дозволу на будівництво нового житлового будинку замість непридатного по АДРЕСА_2 , а також копія технічного паспорту від 06 березня 2019 року, складеного Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації, за результатами технічної інвентаризації будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що будівництво житлового будинку «А-1» загальною площею 132,2 кв. м та господарських споруд закінчено у 1990 році.

Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померла ОСОБА_2 набула за життя право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, яке переходить у порядку спадкування до його єдиного спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 .

Отже, позивачем обрано належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах.

Оскільки спірне нерухоме майно набуто спадкодавицею у законний спосіб і належало їй за життя на праві власності, тому воно увійшло до складу спадщини після її смерті.

А тому, за позивачем ОСОБА_1 слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 26 червня 2023 року.

Суддя: