ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м.Суми

Справа №950/118/23

Номер провадження 22-ц/816/469/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Сенчею Олегом Олександровичем, на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 15 лютого 2023 року в складі судді Косолапа В.М., постановлену у м. Лебедин Сумської області, повний текст ухвали складений 15 лютого 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2 28 жовтня 2017 року.

15 лютого 2023 року до суду надійшла заява відповідача про надання подружжю строку на примирення тривалістю шість місяців, до 15 серпня 2023 року.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 15 лютого 2023 року заява сторони відповідача задоволена, надано ОСОБА_2 строк для примирення на 6 місяців, зупинено провадження у справі до 15 серпня 2023 року.

Призначено справу до судового розгляду на 15 серпня 2023 року на 09 годину 00 хв. з викликом сторін.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального прав, просить скасувати ухвалу суду в частині зупинення провадження у справі, направивши справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суди мають уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.9 ст. 83 ЦПК України клопотання про надання строку на примирення та докази, додані до нього не надсилалися заздалегідь позивачці та її представнику, відповідно сторона позивача не могла спростувати твердження зазначені в клопотанні про надання строку на примирення.

Відповідач навмисно не повідомив суд про те, що сімейний суд ОСОБА_3 , Німеччина, 04 жовтня 2022 року виніс постанову у справі про захист від насильства, якою відповідачу ОСОБА_4 , окрім іншого, заборонено контактувати з позивачкою, наближатися до неї ближче ніж на 20 метрів до 04 квітня 2023 року. Сама по собі ця обставини говорить про те, що підстави для визначення сторонам строку для примирення відсутні.

Вважає, що подане клопотання з боку відповідача мало на меті лише затягування судового процесу з метою перешкоджання позивачці укласти шлюб.

Заявниця стверджує, що збереження шлюбу з відповідачем з огляду на обставини застосування насильства є неможливим. Надання строку на примирення не принесе жодних результатів, навіть може нашкодити інтересам позивачки.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений апеляційним судом строк ОСОБА_2 не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі та визначаючи термін для примирення сторін, суд першої інстанції виходив з тривалості проживання сторін у шлюбі, як подружжя, терміну протягом якого у них виникли непорозуміння (грудень 2022 року), а також наявність у них двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6,7). Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У статті 112 СК України зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за №11 роз`яснено, що проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене частиною 1 статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Тобто, з вказаних норм слідує, що надання строку на примирення є обов`язком, а не правом суду за наявності заперечення сторони проти розірвання шлюбу, крім випадків коли надання такого строку буде суперечити моральним засадам суспільства. Думка сторін враховується судом лише при визначенні строку на примирення.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Таким чином, врахувавши заяву відповідача про надання строку для примирення, який бажає зберегти шлюб з позивачем, наявність у сторін двох малолітніх дітей, суд обґрунтовано вжив заходів для примирення та надав сторонам строк для примирення в межах строку, визначеного ч. 7 ст. 240 ЦПК України, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України правильно зупинив провадження у справі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до вимог ч.9 ст. 83 ЦПК України клопотання про надання строку на примирення та докази, додані до нього не надсилалися заздалегідь позивачці та її представнику, що позбавило заявницю права спростувати твердження зазначені в клопотанні, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Питання подання учасниками справи заяв з процесуальних питань врегульовані параграфом 2 Глави 1 розділу ІІІ ЦПК України.

Стаття 183 ЦПК України визначає загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, проте не встановлює обов`язку заявника надавати до суду докази надсилання копії цієї заяви або клопотання іншим учасникам справи.

Позивачка та її представник були належним чином повідомлені про розгляд справи призначений на 15 лютого 2023 року, проте своїм правом не скористались в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомляли, заяв або клопотань не подали.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав процесуальних перешкод для розгляду клопотання про надання строку для примирення подружжя за відсутності сторін в засіданні.

Станом на дату розгляду апеляційної скарги заборонні приписи сімейного суду Касселя, Німеччина, 04 жовтня 2022 року завершили свою дію, тому апеляційний суд відхиляє посилання заявниці апеляційної скарги на ці обставини, як такі, що можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали суду.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382 , 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Сенчею Олегом Олександровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук