КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №752/2876/23
номер провадження №22-ц/824/6837/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ - Сервіс 001» - адвоката Холода Олега Анатолійовича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В.,

у цивільній справі №752/2876/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 001» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2023 року ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 001» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 14 020 грн. 32 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року у задоволенні заяви ТОВ «Форвард Київ - Сервіс 001» про видачу судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 001» - адвокат Холод О.А. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що згідно договору про надання послуг з управління будинком та про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладених між сторонами 01 грудня 2016 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Голосіївського району міста Києва. Таким чином, заява про видачу судового наказу подана до Голосіївського районного суду міста Києва у відповідності до вимог ст. 162, ч.2 ст. 30 ЦПК України. У заяві про видачу судового наказу заявником зазначено інформацію про останнє відомим місце проживання боржника. При цьому, встановити місце реєстрації боржника, заявник не має можливості через заборону поширення персональних даних. Зазначає, що судом не було належним чином надіслано запит до відповідного органу про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 165 ЦПК України, а також не здійснено перевірку даних у ЄДДР. Крім того, заявник звертається до суду із даною заявою керуючись правилами виключної підсудності, а тому, дані про місце проживання та перебування боржника необхідні лише для належного заповнення виконавчого документу та належного надсилання його копії боржнику. При цьому, суд може надіслати копію повного тексту судового наказу і на офіційну адресу боржника, вказану ним під час укладення договорів утримання та управління.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, в п. 1 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, щодо відмови у видачі судового наказу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу суд першої інстанції посилаючись на положення ч. 9 ст. 165 ЦПК України, виходив з того, що із відомостей в ІТС Реєстру територіальної громади м. Києва місце реєстрації боржника ОСОБА_1 , не знайдено.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно приписів ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4-9 ст.165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про звернення суду першої інстанції до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника ОСОБА_1 .

Крім того, частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 (провадження N 61-30812св18) зазначив, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна боржника.

Зважаючи на те, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Голосіївського району міста Києва, дана справа підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевказані обставини, норми матеріального права та правову позицію Верховного Суду, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підставі для відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ - Сервіс 001» - адвоката Холода Олега Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Судді: