Справа 2-1692/11
провадження № 2-зз/752/40/23
УХВАЛА

03.04.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києва заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про скасування заходу забезпечення позову (арешту майна) по цивільній справі № 2-1692/11 (№ 2601/7306/12) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних втрат та інших витрат за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа № 2-1692/11 (№ 2601/7306/12) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних втрат та інших витрат за договором позики.

В березні 2023 року до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про скасування заходу забезпечення позову у вказаній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації із реєстру на зазначену квартиру органом ДВС було накладено арешт, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2011 року у справі № 2-1692/11. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2011 року, позов було задоволено частково. Заявник вказує, що наявний арешт на квартиру, яка перебуває у власності товариства обмежує права заявника, як власника, а тому суперечить вимогам закону. Посилаючись на викладене, заявник вимушений звернутись до суду із даною заявою, в якій просить скасувати захід забезпечення позову, який було застосовано ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2011 року у справі № 2-1692/11 у виді арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що в грудні 2010 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних втрат та інших витрат за договором позики.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2011 року у справі № 2-1692/11, клопотання позивача про забезпечення позову у даній справі було задоволено. Накладено арешт на належну відповідачу ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2011 року у справі 2-1692/11, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних втрат та інших витрат за договором позики, було задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2012 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2011 року, було залишено без змін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2012 року, заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2011 року було скасовано, та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2012 року у справі № 2601/7306/12, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних втрат та інших витрат за договором позики, було задоволено частково.

У справі 25.10.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено додаткове рішення.

Зазначені рішення та додаткове рішення сторонами не оскаржувались та набрали законної сили, та на їх виконання було видано виконавчий лист.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2018 року, заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для виконання по справі № 2601/7306/12, - було задоволено. Поновлено стягувачу пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2012 року та додаткового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2012 року, - по цивільній справі № 2601/7306/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних витрат та інших витрат за договором позики від 10.04.2010 року. Видано дублікат виконавчого листа, відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2012 року та додаткового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2012 року, - по цивільній справі № 2601/7306/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних витрат та інших витрат за договором позики від 10.04.2010 року.

Відповідно до наданої заявником Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 19.10.2021 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а також в реєстрі міститься відомості про арешт на зазначену квартиру, накладений на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2011 року у справі № 2-1692/11.

Заявник вказує, що зазначений арешт на квартиру, яка перебуває у власності товариства обмежує права заявника, як власника, а тому суперечить вимогам закону, в зв`язку з чим заявник вимушений звернутись до суду із даною заявою.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що порядок скасування вжитих судом заходів забезпечення позову врегульовано приписами статті 158 Цивільного процесуального кодексу України.

За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Так, відповідно до частини 1 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За приписами частини 1 статті 42 Цивільного процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач (частина 1 статті 48 Цивільного процесуального кодексу України).

Разом з тим, в даному випадку, заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» не є учасником справи № 2-1692/11 (№№ 2601/7306/12), а тому зазначене товариство не може звертатися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі в порядку, встановленому статтею 158 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Верховний Суд у постанові від 20.01.2020 у справі № 753/12741/17 також зазначив, що із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 607/15533/17.

Крім того, згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що заявник не є стороною у даній справі, підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування заходу забезпечення позову, в порядку визначеному ст. 158 ЦПК України заявником не доведено, а судом не встановлено, а відтак в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 158, 183, 223, 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про скасування заходу забезпечення позову (арешту майна) по цивільній справі № 2-1692/11 (№ 2601/7306/12) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, річних відсотків, суми інфляційних втрат та інших витрат за договором позики, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів.

Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко