Ухвала

Іменем України

16 червня 2023 року

м. Київ

справа № 613/112/21

провадження № 61-8653ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ»,

третя особа - Приватне підприємство «Олександрія-2019»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Мальованого Ю. М., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» (далі - ДП «Богодухівський С/Г УКК»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» (далі - ТОВ «НВДЦ «Агротех»), третя особа - Приватне підприємство «Олександрія-2019» (далі -ПП «Олександрія»), про визнання права оренди припиненим та повернення земельної ділянки, який у подальшому уточнив та просив визнати припиненим право оренди ДП «Богодухівський С/Г УКК» на земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125, за договором оренди землі від 29 березня 2017 року № б/н між ним та ДП «Богодухівський С/Г УКК», повернути йому земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125, вирішити питання про стягнення судових витрат.

05 вересня 2021 року позивач подав до суду заяву про відмову від позовних вимог до ТОВ «НВДЦ «Агротех».

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2021 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача ТОВ «НВДЦ «Агротех» та провадження у справі закрито в цій частині.

06 вересня 2021 року представниця ТОВ «НВДЦ «Агротех» - адвокатка Рибак Я. В. подала до суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просила стягнути на користь ТОВ «НВДЦ «Агротех» витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано припиненим право оренди ДП «Богодухівський С/Г УКК» на земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125, за договором оренди землі б/н від 29 березня 2017 року між ДП «Богодухівський С/Г УКК» та ОСОБА_1 . Повернуто ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125; стягнуто з ДП «Богодухівський С/Г УКК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 816,00 грн. У задоволенні заяв представника позивача адвоката Колєсніка І. А., представника відповідача ДП «Богодухівський С/Г УКК» адвоката Мартиненка А. М., представника ТОВ «НВДЦ «Агротех» адвоката Рибак Я. В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ» та ДП «Богодухівський с/г УКК» оскаржило його в апеляційному порядку.

В ході апеляційного перегляду справи 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву про відмову від позову, в якій просив прийняти відмову від позову, визнати судове рішення нечинним та закрити провадження у справі.

В заяві зазначив, що підставою його відмови від позову є правова невизначеність, яка полягає, на його думку, у штучному створенні відповідачами справ щодо дійсності/недійсності спірних угод. Так, наразі на розгляді суду перебуває три судові справи: № 613/112/21, № 613/735/21 та № 613/619/21 щодо цього спору. Виходячи з принципів добросовісності та розумності, вважав за доцільне розгляд даного спору проводити в одній справі за позовом того, хто пред`явив вимогу про визнання недійсною угоди, а саме відповідачів.

Крім того, у заяві зазначив, що підстав для стягнення з нього витрат на правничу допомогу немає, оскільки спір виник саме внаслідок недобросовісних дій відповідачів. Його дії як позивача у справі є обґрунтованими, та відмова від позову є його правом. Крім того, розмір витрат відповідачів на правничу допомогу завищений та не доведений. Просив вимоги відповідачів про стягнення з нього судових витрат залишити без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задоволено та прийнято відмову від позову ОСОБА_1 до ДП «Богодухівський с/г УКК», третя особа - ПП «Олександрія-2019», про визнання права оренди припиненим та повернення земельної ділянки. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року визнано нечинним. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Богодухівський с/г УКК», третя особа - ПП «Олександрія-2019», про визнання права оренди припиненим та повернення земельної ділянки закрито. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Богодухівський с/г УКК» 15 000,00 грн та на користь ТОВ «НВДЦ «Агротех» 10 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи. Повернуто ДП «Богодухівський с/г УКК» з державного бюджету судовий збір у розмірі 1 362,00 грн, що є 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у червні 2023 року через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення з нього на користь відповідачів судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вимоги ДП «Богодухівський С/Г УКК» та ТОВ «НВДЦ «Агротех» залишити без задоволення.

У касаційній скарзі представник заявника просить поновити строк на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що він з 27 лютого 2022 року виконував бойові завдання, як доброволець воєнного формування Сил територіальної оборони, з кінця лютого до 15 травня 2023 року проходив курс лікування та реабілітації, у зв`язку з чим не міг подати касаційну скаргу у визначений законом строк.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені ним доводи у сукупності з поданими доказами є поважними підставами пропуску строку.

Касаційну скаргу представник заявника обґрунтовує тим, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат апеляційним судом не взято до уваги положення, передбачені частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України та обставини, на які він посилався у заявах про закриття провадження, зокрема, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів. Крім того, задовольняючи заяву суд не встановив, які саме дії позивача є недобросовісними. Також звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен був виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

Крім того, касаційна скарга містить посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 25 жовтня 2021 року у справі № 757/49982/19, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17, від 09 липня 2019 року у справі № 922/592/17, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20, від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18, від 09 червня 2020 року у справі № 466/97758/16-ц, від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи, що ухвала Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року оскаржується ОСОБА_1 виключно в частині розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення в оскаржуваній частині.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 550/936/18).

Загальне правило щодо розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду передбачено частиною третьою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду: від 21 квітня 2021 року в справі № 199/9188/16-ц, від 07 липня 2021 року в справі № 554/4353/17).

Таким чином, суд апеляційної інстанції, врахувавши, що ОСОБА_1 відмовився від своїх позовних вимог: у суді першої інстанції в частині вимог до ТОВ «НВДЦ «Агротех», а на стадії апеляційного перегляду справи - у повному обсязі, то на підставі вимог частини 3 статті 142 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із позивача на користь відповідачів витрат на правничу допомогу.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України відповідачу слід було довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії ОСОБА_1 були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, є безпідставними, оскільки вказані у частині третій та у частині п`ятій статті 142 ЦПК України підстави відшкодування витрат на користь відповідача є різними за своєю правовою природою.

Тобто частина п`ята статті 142 ЦПК України вказує на можливість відшкодування понесених відповідачем витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача незалежно від підстав закриття провадження (частина перша статті 255 ЦПК України).

Частиною третьою статті 142 ЦПК України визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат лише у одному випадку, а саме при відмові позивача від позову. Дане право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача, як помилково вважає представник позивача.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 755/3436/20, та який враховано судом апеляційної інстанції.

Посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 757/49982/19, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17, від 09 липня 2019 року у справі № 922/592/17, є безпідставними, оскільки обґрунтування вказаних справ і справи, що розглядається є відмінними.

Разом із цим, доводи касаційної скарги про неспівмірність стягнутих з ОСОБА_1 на користь відповідачів витрат, Верховний Суд відхиляє з урахуванням наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною першою статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Апеляційним судом встановлено, що між ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» в особі голови комісії з припинення та Адвокатським об`єднанням «Шкребець і партнери» 19 лютого 2021 року укладено договір про надання правової допомоги № 19022.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що гонорар за правову допомогу, надану згідно з пунктом 2.1. цього договору встановлюється за взаємною домовленістю сторін та визначається у фіксованому розмірі 25 000,00 грн за надання правової допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції.

09 березня 2021 року укладено додаткову угоду № 1, якою передбачено, що плата за надану правову допомогу здійснюється клієнтом у безготівковому порядку шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання у строк до 01 червня 2021 року.

26 травня 2021 року ДП «Богодухівський с/г УКК» сплачено Адвокатському об`єднанню «Шкребець і партнери» 25 000,00 грн за договором про надання правової допомоги, що підтверджується платіжним дорученням та випискою.

Інтереси підприємства представляв адвокат Мартиненко А. М. на підставі зазначеного договору та ордеру серія ХВ № 000384 від 24 лютого 2021 року.

Адвокатом Мартиненком А. М. в інтересах відповідача подано відзив на позовну заяву, заяву про визнання явки позивача обов`язковою та виклик свідка, клопотання про витребування оригіналів доказів, клопотання про призначення експертизи, заяву з окремого процесуального питання, заяву про розгляд клопотання експерта за відсутності представника, заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, промову у судових дебатах, а також ОСОБА_3 брав участь у судових засіданнях 18 березня 2021 року, 01 квітня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 21 жовтня 2021 року, 18 січня 2022 року.

22 лютого 2021 року між ТОВ «НВДЦ «Агротех» та Адвокатським бюро «Антона Новакова» укладено договір № 6/02-21 про надання правової (правничої) допомоги у цій справі.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що розмір гонорару за надання правничої допомоги за цим договором визначено сторонами у розмірі 30 000,00 грн, що охоплює собою оплату всього обсягу правової допомоги, яка надається адвокатом у суді першої інстанції до прийняття судом першої інстанції остаточного рішення у справі.

Інтереси товариства представляли адвокатка Рибак Я. В. на підставі зазначеного договору та ордеру серія ХВ № 1426/249 від 24 лютого 2021 року, адвокат Векленко В. І. на підставі зазначеного договору та ордеру серія ХВ № 1426/256 від 09 березня 2021 року.

11 березня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1, у якій вони визначили, що оплата наданої правової допомоги (гонорару) здійснюється клієнтом у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок адвоката не пізніше 60 днів після проголошення судом першої інстанції судового рішення по справі.

Задовольняючи заяви ДП «Богодухівський с/г УКК» та ТОВ «НВДЦ «Агротех» про відшкодування витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що понесені заявниками витрати підтверджені належними і допустимими доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Богодухівський с/г УКК» кошти у розмірі 15 000,00 грн та ТОВ «НВДЦ «Агротех» кошти у розмірі 10 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, натомість зводяться до суб`єктивного тлумачення положень статті 142 ЦПК України та незгоди з наданою судами оцінкою доказам на підтвердження витрат на правову допомогу, проте в силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Посилання представника заявника у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20, від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18, від 09 червня 2020 року у справі № 466/97758/16-ц, від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 є безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції враховано реальність та необхідність понесених ДП «Богодухівське С/Г» та ТОВ «НВДЦ «Агротех» витрат на правничу допомогу.

Отже, перевіривши зміст касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд розглянув справу відповідно до такого висновку.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року.

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», третя особа - Приватне підприємство «Олександрія-2019», про визнання права оренди припиненим та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак