КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи 367/4552/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8833/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Горбачова Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2023 року,

встановив:

у листопаді 2022 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 23 червня 2007 року, посилаючись на те, що фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено.

У березні 2023 року представник відповідача - ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про надання строку для примирення терміном на шість місяців, посилаючись на те, що у сторін є троє неповнолітніх дітей, разом з якими ОСОБА_2 проживає за межами України внаслідок введення воєнного стану, відносини між подружжям не погіршувались, а тому відповідач вважає за можливе збереження сім`ї.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2023 року сторонам було надано строк для примирення терміном чотири місяці,провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що подружжя має трьох неповнолітніх дітей, а введення в Україні воєнного стану призвело до окремого проживання сторін. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач категорично заперечував проти надання подружжю строку на примирення. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

В даному випадку суд першої інстанції з урахуванням всіх обставин справи дійшов вірного висновку про доцільність надання сторонам строку для примирення.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд не може примушувати чоловіка та дружину проживати разом, також не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки надання сторонами терміну на примирення не встановлює для них обов`язку спільного проживання.

Також апеляційна скарга не містить обґрунтувань щодо того, яким саме моральним засадам суспільства буде суперечити надання подружжю терміну для примирення.

Скаржник ні при зверненні до суду з позовом, ні з апеляційною скаргою, не вказував з якого саме часу в них з дружиною припинені фактичні шлюбні відносини. Позовна заява подана позивачем у листопаді 2022 року, тобто після введення на території України воєнного стану та вимушеної зміни місця проживання громадян, які проживали на територіях, які наразі є тимчасово окупованими або на яких ведуться (велись) бойові дії.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги те, що окреме проживання подружжя може бути спричинене введенням воєнного стану на території України, а тому з урахуванням думки відповідача та інтересів трьох неповнолітніх дітей дійшов висновку про можливість надання подружжю терміну для примирення.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду і доводи представника позивача про те, що позовна заява була подана ще у листопаді 2022 року і з цього часу відповідач не вчиняла дій, спрямованих на примирення з позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була подана 01 листопада 2022 року, а провадження у справі відкрито 13 грудня 2022 року. При зверненні до суду з позовом позивачем було зазначено місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Направлена за вказаною адресою копія позовної заяви повернулась до суду без вручення із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому позивач не заперечує факту проживання відповідача разом з дітьми за межами України.

Зі змістом позовної заяви представник відповідача - ОСОБА_4 ознайомився лише 01 березня 2023 року. Клопотання про надання терміну для примирення було подано 10 березня 2023 року.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді