Провадження № 2/344/2577/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 червня 2023 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» про визнання незаконним наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

22 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача Державної установи «Інститут охорони ґрунтів», місцезнаходження: 03190 м. Київ, вул. Провулок Бабушкіна, буд. 3, про визнання незаконним наказу Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» № 08-К від 31 травня 2023 року «Про призупинення дії трудового договору з працівником» в частині призупинення з 01 червня 2023 року з ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з розрахунку 86,17 грн за один робочий день з 01 червня 2023 року по день поновлення на роботі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступних підстав.

Позовна заява має відповідати вимогам, передбаченим статтями 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за вимогою майнового характеру, яка заявлена фізичною особою, сума судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн).

У відповідності до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір, розмір якого становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (визнання незаконним наказу про призупинення дії трудового договору) та одну вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Згідно положень пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21), середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 цього Кодексу, мають різну правову природу. Середній заробіток за частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло в працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням роботодавцем законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку без обмеження будь-яким строком (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України) і не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі згодом звернутися до суду з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Згідно вимог позовної заяви позивачем оспорюється наказ про призупинення дії трудового договору. За відсутності наказу про звільнення, призупинення дії трудового договору не є звільненням з посади.

Отже, оскільки предметом цього позову є оскарження наказу про призупинення дії трудового договору, яке за своєю суттю є призупиненням виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної роботи, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника, тому доводи позивача щодо наявності пільг при зверненні до суду із зазначеними у позовній заяві вимогами суддя відхиляє.

Таким чином, позивач у даній справі при подачі позовної заяви звільнена від сплати судового збору лише за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а за вимогою про визнання незаконним наказу про призупинення дії трудового договору позивач має сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до частини першої-другої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» про визнання незаконним наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мелещенко Л.В.