Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 155/160/20

провадження № 61-4387св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Городище»,

відповідачі: Фермерське господарство «ДД-Агро», ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Городище» до Фермерського господарства «ДД-Агро», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі

за касаційною скаргою Фермерського господарства «ДД-Агро» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2021 року у складі судді Адамчук Г. М., постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А., Шевчук Л. Я. та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 02 березня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Городище» (далі - ТОВ «Городище») звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 27 березня 2009 року про поновлення укладеного між ТОВ «Городище» і ОСОБА_1 договору оренди землі загальною площею 2,4346 га, кадастровий номер :01:001:1308, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області; визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 і Фермерським господарством «ДД-Агро» (далі - ФГ «ДД-Агро») щодо земельної ділянки площею 2,4346 га, кадастровий номер :01:001:1308, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Городище» посилалося на те, що 27 березня 2009 року між ним як орендарем і ОСОБА_1 як орендодавцем був укладений договір оренди землі, за умовами якого в оренду була передана належна орендодавцю земельна ділянка площею 2,4346 га, кадастровий номер :01:001:1308, що розташована на території Вільхівської сільської ради, строком на 10 років.

04 вересня 2009 року зазначений договір був зареєстрований, а отже, його дія мала закінчитися 04 вересня 2019 року.

Маючи намір скористатись своїм переважним правом на поновлення вказаного договору оренди земельної ділянки, у строки, передбачені законом, позивач надіслав ОСОБА_1 відповідне повідомлення, додавши до нього примірник додаткової угоди.

Однак ОСОБА_1 надіслану їй додаткову угоду до договору оренди землі не підписала та не надала позивачу у встановлений законом строк свої заперечення щодо укладення додаткової угоди, а тому товариство, сплативши орендодавцю орендну плату за 2019 рік, продовжило користуватися земельною ділянкою відповідача.

У подальшому позивачу стало відомо, що 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 уклала з ФГ «ДД-Агро» договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, право оренди за яким 14 січня 2020 року було зареєстроване у відповідному реєстрі.

На думку позивача, укладення 02 грудня 2019 року нового договору оренди земельної ділянки її власником до закінчення строку дії договору попереднього договору оренди суперечить нормам Закону України «Про оренду землі» щодо укладення правочину, оскільки не може власник майна одночасно надати одне і те саме належне йому майно в оренду двом різним орендарям через відсутність у такого власника права на користування земельною ділянкою до закінчення терміну дії попереднього договору оренди, а тому договір оренди землі від 02 грудня 2019 року підлягає визнанню недійсним. Крім того, діями відповідачів, а саме укладення між ними оспорюваного договору оренди землі, було порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди землі.

У зв`язку з цим ТОВ «Городище» просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Горохівський районний суд Волинської області рішенням від 02 листопада 2021 року позов задовольнив. Визнав укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 27 березня 2009 року про поновлення укладеного між ТОВ «Городище» і ОСОБА_1 договору оренди землі загальною площею 2,4346 га, кадастровий номер :01:001:1308, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області, в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення. Визнав недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 і ФГ «ДД-Агро» щодо земельної ділянки площею 2,4346 га, кадастровий номер :01:001:1308, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, оскільки на момент укладення оспорюваного договору оренди від 02 грудня 2019 року між ОСОБА_1 і ФГ «ДД-Агро» спірна земельна ділянка не була вільною. Поведінка орендаря є недобросовісною та суперечливою як стосовно до попереднього орендаря ТОВ «Городище», так і стосовно ФГ «ДД-Агро». Переважне право позивача на поновлення договору оренди землі порушене відповідачами, а тому підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Короткий зміст постанов апеляційної інстанції

Волинський апеляційний суд постановою від 08 лютого 2022 року апеляційну скаргу ФГ «ДД-Агро» залишив без задоволення. Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2021 року залишив без змін.

Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Волинський апеляційний суд додатковою постановою від 02 березня 2022 рокузаяву ТОВ «Городище» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнив частково. Стягнув з ФГ «ДД-Агро» на користь ТОВ «Городище» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

Ухвалюючи додаткову постанову, суд врахував складність справи, витрачений адвокатом час та обсяг наданих ним послуг під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У травні 2022 року ФГ «ДД-Агро» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Горохівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2021 року, постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 02 березня 2022 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження зазначає те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17, від 05 червня 2019 року у справі № 709/433/17, від 22 березня 2020 року у справі № 313/350/16, від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 та постанову Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови наявності волевиявлення сторін, тоді як орендодавець заперечила проти поновлення договору оренди, про що направила орендарю відповідний лист. Водночас орендар не дотримав процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право.

Посилалося на суперечливу процесуальну поведінку ОСОБА_1 , яка в листі від 31 серпня 2019 року та відзиві на позовну заяву вказувала про неотримання листа-повідомлення щодо поновлення договору оренди землі та проєкту додаткової угоди. Однак у подальшому ОСОБА_1 визнала позов ТОВ «Городище» і те, що вона отримала 01 серпня 2019 року лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом додаткової угоди.

Перед укладенням з ОСОБА_1 договору оренди ФГ «ДД-Агро» дослідило всі надані орендодавцем документи та пересвідчилось в тому, що укладення правочину не буде суперечити закону і порушувати будь-чиїх прав, в тому числі прав ТОВ «Городище».

ФГ «ДД-Агро» як добросовісний, розумний і обачний учасник цивільного обороту не повинно нести несприятливі наслідки недобросовісної поведінки інших осіб, зокрема ОСОБА_1 , яка уклала договір оренди з новим орендарем та заперечувала проти позову ТОВ «Городище», а потім під час судового розгляду справи змінила свою позицію, визнавши позов.

У вересні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шумський Б. А. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки ці судові рішення є законними та обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали їм належну правову оцінку. При цьому зазначив, що ОСОБА_1 не готувала та не погоджувала лист-заперечення щодо поновлення договору оренди і відзив на позовну заяву. Крім того, вона не передавала свою земельну ділянку в оренду ФГ «ДД-Агро» та не має наміру припиняти орендні правовідносини з ТОВ «Городище».

У вересні 2022 року ТОВ «Городище» також подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення. При цьому вказувало на те, що фактичні обставини справи відрізняються від обставин справ, на висновки Верховного Суду у яких посилається заявник. Суди попередніх інстанцій правильно встановили обставини справи стосовно дотримання ТОВ «Городище» процедури повідомлення орендодавця про намір реалізувати переважне право оренди.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

10 серпня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що 27 березня 2009 року між ТОВ «Городище» і ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передала, а орендар прийняв в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,43 га, яка знаходиться в адміністративних межах Вільхівської сільської ради.

Згідно з пунктом 8 цього договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

04 вересня 2009 року договір оренди землі був зареєстрований у Горохівському реєстраційному офісі Волинської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Маючи намір продовжити дію договору оренди землі на новий строк, ТОВ «Городище» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення від 01 серпня 2019 року про поновлення договору оренди землі з проєктом додаткової угоди у трьох примірниках. Цей лист ОСОБА_1 отримала 01 серпня 2019 року, про що свідчить її особистий підпис на його копії. Відповідь на зазначений лист ОСОБА_1 не надавала.

31 серпня 2019 року від імені ОСОБА_1 складено лист, адресований ТОВ «Городище», в якому орендодавець заперечує проти укладення (продовження) з ним договору оренди землі.

02 грудня 2019 року між ОСОБА_1 і ФГ «ДД-Агро» укладено договір оренди землі № 09/19, за умовами якого орендодавець передала, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,4346 га, кадастровий номер :01:001:1308, строком на 10 років.

ТОВ «Городище» продовжує користуватись спірною земельною ділянкою, проводить нарахування і виплату орендної плати ОСОБА_1

ОСОБА_1 у суді першої інстанції визнала позов та вказала, що не заперечує щодо продовження орендних відносин із ТОВ «Городище», підтвердивши вказану позицію під час апеляційного перегляду справи.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

У частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно з частинами шостою - восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята статті 33 зазначеного Закону).

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря як більш уразливої сторони в цих правовідносинах від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Разом з цим додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме - частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою - п`ятою цієї статті необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17, від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 підтвердила свої висновки, викладені у зазначених вище постановах щодо обов`язку орендаря у строки, визначені законом, повідомити про поновлення договору оренди, щодо загального та спеціального правила продовження оренди землі (частини п`ята, шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»), щодо мовчазної згоди з обов`язковим оформленням договірних відносин шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі відмови орендодавця від цього - у судовому порядку.

У цій справі суди встановили, що 01 серпня 2019 року ТОВ «Городище» звернулось до ОСОБА_1 з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, повідомивши про своє бажання скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (поновити договір оренди землі), до якого додало підписаний орендарем проєкт додаткової угоди до вказаного договору. Зазначений лист ОСОБА_1 отримала 01 серпня 2019 року.

Таким чином, ТОВ «Городище» виконало вимоги частини другої статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо необхідності надіслання листа-повідомлення з проєктом додаткової угоди для поновлення договору оренди землі.

Також суди встановили, що ТОВ «Городище» і надалі продовжує користуватись спірною земельною ділянкою, здійснює нарахування і виплату ОСОБА_1 орендної плати.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 визнала позов та не заперечувала щодо продовження орендних відносин із ТОВ «Городище».

Згідно з пунктами 16, 21 договору оренди землі від 02 грудня 2019 року, укладеного між ФГ «ДД-Агро» і ОСОБА_1 , земельна ділянка передається в оренду для вирощування сільськогосподарських продуктів. Передання земельної ділянки орендарю здійснюється у день після державної реєстрації права оренди за актом її приймання-передачі.

Водночас у матеріалах справи немає інформації щодо фактичного передання спірної земельної ділянки у користування ФГ «ДД-Агро» та її використання вказаним господарством за цільовим призначенням.

До того ж ОСОБА_1 стверджувала, що з приводу підробки документів при оформленні від її імені із ФГ «ДД-Агро» договору оренди земельної ділянки вона звернулась до правоохоронних органів, які проводять відповідне розслідування.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже процесуальна поведінка ОСОБА_1 не може бути підставою для відмови у захисті порушеного переважного права ТОВ «Городище» на поновлення договору оренди.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 155/159/20 (провадження № 61-4391св22) з аналогічним суб`єктним складом учасників та предметом спору.

Аргументів щодо неправильного вирішення апеляційним судом питання про розподіл судових витрат касаційна скарга не містить, тому немає підстав для скасування оскаржуваної додаткової постанови апеляційного суду.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до незгоди заявника з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, встановлені судами попередніх інстанцій, оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, які зазначені в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «ДД-Агро» залишити без задоволення.

РішенняГорохівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2021 року, постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 02 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов