ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скарг ою представника ОСОБА_1 адвоката Зінченко Дар`ї В`ячеславівни

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Онупко М.Ю., повний текст складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 16.07.2018 року по 15.12.2020 року у розмірі 65 251,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2008 року по червень 2015 року вона з ОСОБА_3 перебували у цивільному шлюбі, мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не бажав брати участі в утриманні та вихованні їх спільної дитини та з причини складного матеріального стану вона разом з дитиною була вимушена виїхати працювати до Республіка Польща. На теперішній час ОСОБА_1 разом з дитиною мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . 16.07.2018 року ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання їх спільної дитини та 11.09.2018 року судом було видано відповідний наказ, яким стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_5 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, будучи обізнаним про наявність зазначеного судового наказу, не бажав його виконувати добровільно, а тому вона була вимушена звернутися до ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок не сплати відповідачем аліментів, стягнутих судовим наказом, у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2020 року становила 65 251,28 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів старшого державного виконавця МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів - залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем ОСОБА_3 під час судового розгляду доведено, що він не був обізнаний про видачу 11.09.2018 року судового наказу Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про ВП №58580798 з виконання зазначеного судового наказу, тому суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у виникненні вказаної заборгованості та відсутність підстав для її стягнення з відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції враховані лише докази та доводи, надані стороною відповідача, в той час, як доводи сторони позивача та надані нею докази, які у своїй сукупності свідчать про обізнаність відповідача про наявність судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року та наявність виконавчого провадження, а також про свідоме ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , необґрунтовано та невмотивовано відхилені судом, неврахування доказів по справі, які свідчать на користь позивача, не визначені та в рішенні не наведені, а частина доказів, наданих стороною позивача, у рішенні судом взагалі не зазначені та їм не надано оцінки, що є порушенням вимог ч.3 ст. 89, ч.4 ст. 265 ЦПК України. Вважає, що відсутність документів, що підтверджують отримання відповідачем копій постанов, винесених у виконавчому провадженні, не спростовує факт їх отримання і не є підтвердженням необізнаності відповідача, а лише доводить те, що такі документи відсутні, на що є безліч причин. Крім того, дії відповідача після відкриття виконавчого провадження свідчать, навпаки, про його обізнаність щодо судового наказу про стягнення з нього аліментів, зокрема, зміна прізвища та зміна місця проживання, що не тільки підтверджує його бажання уникнути виконання рішення суду, але й утруднити отримання будь-яких документів виконавчого провадження та забезпечити наявність об`єктивних причин невиконання обов`язку з матеріального утримання дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Огієнко Б.С. просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Зінченко Дар`ї В`ячеславівни на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року (а.с. 210).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05 серпня 2022 року справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року справу призначено до розгляду на 05 квітня 2023 року, без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 219).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 (а.с. 5).

Судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року, та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові головного територіального управління юстиції у Харківській області Бізюкіною М.О. від 19.03.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №58580798 з виконання судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року у справі №641/4800/18 (а.с. 8).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_5 по аліментам відповідно до виконавчого листа №641/4800/18 від 12.09.2018 року за період з 16.07.2018 року по 30.11.2020 року старшого державного виконавця Ткаченко А.О. вбачається, що за вказаний період у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 65 251,28 грн. (а.с. 11)

Крім того, згідно розрахунку пені, здійсненого позивачем, за період з 16.07.2018 року по 15.12.2020 року заборгованість відповідача за пенею становить 266 152,19 грн. (а.с. 12 -13).

Відповідно до копії квитанції №0.0..1 від 16.03.2021 року ОСОБА_3 було сплачено заборгованість по аліментам за ВП №58580798 від 30.11.2020 року у розмірі 65 251,28 грн. (а.с. 105).

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_3 не був обізнаний про існування судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року, яким було стягнуто з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як і не був обізнаний про ВП №58580798 з виконання зазначеного судового наказу. Матеріали виконавчого провадження ВП №58580798 не містять доказів направлення боржнику ОСОБА_3 , як і доказів отримання ним, постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2019 року, про арешт коштів боржника від 03.03.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.11.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 05.11.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 05.11.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05.11.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.01.2021 року та повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідач 16.03.2021 року добровільно сплатив заборгованість по аліментам за ВП №58580798 від 30.11.2020 року у розмірі 65 251,28 грн., а також сплачує аліменти за новим виконавчим листом по ВП №57831205 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також свідчить про відсутність у ОСОБА_3 умислу на ухилення від сплати аліментних зобов`язань.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 65 251,28 грн.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до частин першої, другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Вказані обставини є предметом доказування по справі і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13, 76-81 ЦПК України).

Визначаючи обсяг та межі відповідальності боржника при утворенні заборгованості, суд враховує, що відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак після порушення боржником свого обов`язку неустойка виконує штрафну і компенсаційну функції.

За результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Так, надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог доводять наявність боргу по аліментах в певний період, однак не доводять вину боржника у свідомому та безпричинному нехтуванні ним своїх обов`язків по виконанню рішення суду про стягнення аліментів, а отже, не можна безперечно стверджувати про неналежну поведінку боржника, та як наслідок, застосовувати до нього покарання у вигляді стягнення компенсації за порушення виконання зобов`язання.

Встановлено, що судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2018 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року, та до досягнення дитиною повноліття. 07.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові головного територіального управління юстиції у Харківській області із відповідною заявою про прийняття на примусове виконання вказаного судового рішення про стягнення аліментів. Постановою державного виконавця від 19.03.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №58580798.

Заборгованість ОСОБА_5 по аліментам виникла з липня 2018 року по листопад 2020 року включно у розмірі 65 251,28 грн.

При цьому, колегія суддів вважає, що відповідач надав достатньо доказів, які є належними і допустимими, та у своїй сукупності підтверджують факт того, що він не був обізнаний про існування судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та про відкрите виконавче провадження. Вже після звернення ОСОБА_1 до суду про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів він дізнався про відповідне судове рішення та виконавче провадження, тому надавав державному виконавцю усі необхідні відомості щодо звернення стягнення на свою заробітну плату та проведення відповідних змін в його реєстраційних даних, сплатив добровільно усю заборгованість зі сплати аліментів, що утворилася, у повному обсязі.

Так, згідно матеріалів справи, 04 січня 2021 року (із внесеними змінами 05.02.2021 року) державним виконавцем на підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість «прізвище: ОСОБА_6 » зазначено «прізвище: ОСОБА_7 » (а.с. 85).

Крім того, постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 04 січня 2021 року звернуто стягнення на дохід боржника ОСОБА_2 , який він отримує в КП «Одесміськелектротранс» (а.с. 87).

Згідно відповіді старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16 березня 2021 року станом на 16 березня 2021 року заборгованість по аліментам в межах виконавчого провадження ВП №57831205 відсутня, що також підтверджується квитанцією від 16.03.2021 року про сплату 65 251,28 грн. (а.с. 105, 110).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач достовірно знав про існування судового рішення про стягнення аліментів та про відкрите виконавче провадження, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_3 копії судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.09.2018 року у справі №641/4800/18, копії відповідних постанов державного виконавця у відкритому виконавчому провадженні №58580798.

Отже, враховуючи те, що відповідальність відповідача як платника аліментів за прострочення їх сплати може настати лише за наявності його вини, натомість, відповідач вчинив активні дії для належного виконання рішення суду про стягнення аліментів, повністю погасив заборгованість і на даний час стягуються поточні нарахування аліментів, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зінченко Дар`ї В`ячеславівни - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов