ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3876/22 Номер провадження 22-ц/814/2907/23Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Миронець О.К. в м.Полтаві зі складанням повного тексту 12.12.2022 року

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулася до районного суду з даним позовом.

Зазначали, що 19.09.2019 року о 19 год. 00 хв. в м.Харкові по вул Роганська біля будинку №100-А сталася дорожньо-транспорта пригода за участю автомобіля марки BMW7351 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянки ОСОБА_1 та автомобіля марки "Toyota Corolla" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням громадянки ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримані механічні пошкодження.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "Toyota Corolla" д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано в ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставах договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-19-00382 від 24.05.2019 року.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.12.2019 року відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 52120,30 грн. та звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2022 року задоволено позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплачене страхове відшкодування в розмірі 52120, 30 грн. та судовий збір в розмірі 2481грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вважає, що позивач повинен звертатися з позовом не до фізичної особи, що заподіяла шкоду внаслідок скоєння ДТП, а до страховика, який здійснив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а за відсутності відомостей про таке страхування - до МТСБУ.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.09.2019 року о 19 год. 00 хв. в м.Харкові по вул Роганська біля будинку №100-А сталася дорожньо-транспорта пригода за участю автомобіля марки BMW7351 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянки ОСОБА_1 та автомобіля марки "Toyota Corolla" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням громадянки ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "Toyota Corolla" д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано в ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставах договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-19-00382 від 24.05.2019 року.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

На виконання вказаного договору страховик виплатив страхувальник страхове відшкодування в розмірі 52120,30 грн.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.12.2019року відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ «СК «Українська страхова група», зазначали, що на момент настання страхового випадку водій автомобілю марки BMW7351 д.н.з. НОМЕР_1 не був застрахований відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому пред`явлено позов саме до безпосереднього заподіювача шкоди.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, керувався положеннями ст. 993 ЦК України та відсутністю відомостей про страхування цивільно-правової відповідальності у винуватця ДТП.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) від 04.07.2018 року дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Так, цивільна відповідальність водія транспортного засобу марки BMW7351 д.н.з. НОМЕР_1 застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», що підтверджується відповідним полісом №АМ/3891495 від 17.09.2019 року, який надано відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення (а.с.82).

Відповідно до вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майна становить 100 000 грн.

Так, Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, розмежувавши інститути регресу та суброгації.

В постанові вказано: у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Отже, якщо страхова компанія пред`являє позовні вимоги, які входять в обсяг та суму страхового відшкодування, тому належним відповідачем є страхова компанія заподіювача шкоди.

Однак, суд першої інстанції, в межах розгляду заяви про перегляд заочного рішення за заявою відповідача ОСОБА_1 , яка надала суду поліс №АМ/3891495 від 17.09.2019 року, не дав належної оцінки зазначеній обставині, передчасно відмовивши заявнику.

Таким чином, колегія суддів вбачає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18).

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2022 року з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з ПАТ «СК «Українська страхова компанія» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3795,93 грн. за подання апеляційної скарги та 496,20 грн. за подачу заяви про перегляд заочного рішення, загалом 4292,13 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2022 року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити в задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 4292,13 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.04.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна