РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Мацьовитій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Комарницька Ольга Володимирівна, головний державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Мовчун Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою Ольгою Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за №415 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №188/П/19/2008-840 від 12 червня 2008 року (а також усіх додаткових угод, що укладені в межах кредитного договору) в розмірі 227 422 доларів США 78 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, складає 1 817 790 гривень 27 копійки та 1 700 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що такий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача.

Крім того зазначив, що при оформленні виконавчого напису представниками ПАТ «КБ «Надра» нотаріусу доказів заборгованості не надано. З дня виникнення права вимоги за вказаним кредитом минуло більше трьох років з моменту останнього платежу. Вважає, що заборгованість, яка міститься у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування.

Крім того, посилався на п. 1 постанови КМУ від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», відповідно до якої для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 вважає, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення документів проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.199 р. №1171, у зв`язку з чим, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Світ фінансів». Також зазначив, що у зв`язку з початком процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра», право вимоги за кредитним договором від 12.06.2008 року №188/П/19/2008-840, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , відступлено ТОВ «Світ фінансів» у складі лоту GL3N212458.

Крім того зазначив, що інформація та документи щодо відступлення прав вимоги розміщена у загальному доступі на веб-сайті PROZORRO. Продажі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 . З цих підстав у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Разом з тим, клопотання відповідача, в частині залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог в особі ТОВ «Світ Фінансів», ухвалою судового засідання від 30 січня 2023 року відхилено, оскільки жодних належних, допустимих доказів про відступлення права вимоги за кредитним договором від 12.06.2008 року №188/П/19/2008-840 відповідач суду не надав. Саме лише посилання на веб-сайт ці обставини достатньо не підтверджує, коли суд самостійно докази не збирає.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Треті особи, будучи повідомленими належним чином, до суду не прибули, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 12 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №188/П/19/2008-840. Згідно пункту 2 цього договору, в якості забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки. Об`єктом предмету іпотеки є земельна ділянка, кадастровий номер - :19:277 0106, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ».

17 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою Ольгою Володимирівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №415, про стягнення з іпотекодавця - ОСОБА_1 на користь іпотекодержателя - ПАТ «КБ « Надра» об`єкта предмета іпотеки в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №188/П/19/2008-840 від 12 червня 2018 року. Оскільки строк платежу настав, вимоги іпотекодержателя задоволено шляхом отримання коштів отриманих від реалізації заставного майна.

Як вбачається з вказаного виконавчого напишу, вимоги Відкритого акціонерного товариства «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 пропонується задовольнити, відповідно іпотечного договору, посвідченого Соколовським С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12 червня 2008 року, за реєстровим номером №2643, пропонується задовольнити.

Стягнення заборгованості проводиться станом на 22.11.2013 року в якості. Сума заборгованості складає 227 422 доларів США 78 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, складає: 1 817 790 гривень 27 копійки та 1 700 грн., в тому числі:

-суми заборгованості за кредитом в розмірі 114 915 доларів США 66 центи, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, складає 918 520 грн. 87 коп.;

-суми заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 89 276 доларів США 09 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, складає 713 583 грн. 75 коп.;

-суми пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 11 670 доларів США 45 центи, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, складає 93 281 грн. 88 коп.;

-суми штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 11 670 доларів США 59 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, складає 92 403 грн. 77 коп.;

--відшкодування витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1700, 00 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, ПАТ «КБ «Надра», в розмірі 1 700 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» складає 1 819 490 грн. 27 коп.

Постановою головного державного виконавця Мовчун Тетяни Сергіївни Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби від 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження №52632340 з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

При вирішенні справи судом застосовано норми матеріального права, які чинні на момент виникнення спірних правовідносин.

Зокрема, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.

Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 й неодноразово підтверджена палатами Верховного Суду, зокрема в постанові від 06 травня 2020 року в справі №320/7932/16-ц.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядоку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Чинне законодавство України на момент вчинення виконавчого напису не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи справу та аналізуючи подані докази, суд доходить таких висновків.

Зокрема, в позові жодним чином не обґрунтовано та не викладено фактичні обставини, з яких можна було б дійти висновку про те, що заборгованість зазначена у виконавчому написі станом на 17 березня 2014 року слід вважати спірною так, як про це зазначено в позові. Жодних розрахунків щодо неправильності заборгованості, зазначеної у виконавчому написі та даних про її оспорювання боржником у 2014 році суду не надано.

Таким чином, доводи в позові про відсутність безспірності при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом є не доведеними та необґрунтованими, які суд відхиляє як неспроможні.

Разом з тим, в своєму позові ОСОБА_1 не зазначив жодних фактичних обставин, з яких вбачається існування факту порушення його прав в частині ненаправлення та неотримання ним письмової вимоги про порушення терміну сплати грошових коштів за кредитним договором. Жодних належних, допустимих та достатніх доказів недотримання нотаріусом та стягувачем зазначених вище вимог Закону суду не надано. З цих причин дані твердження позову є бездоказовими. В даному випадку саме на позивача покладається обов`язок доведення обставин, на які він посилається в своєму позові, які ним в суді не доведено.

До справи позивачем долучено сам тільки оспорюваний виконавчий напис, який не є достатнім доказом порушення нотаріусом чи стаягувачем прав позивача, про які зазначено в позові. З самого тільки змісту виконавчого напису не можна дійти висновку про те, що він не відповідає вимогам ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»

Таким чином, даний позов задоволенню не підлягає за його недоведеністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 16 грудня 1996 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «КБ «НАДРА», код ЄДРПОУ- 200225456, знаходиться за адресою м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15.

Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Комарницька Ольга Володимирівна знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Головний державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Мовчун Тетяна Сергіївна, знаходиться за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6.

Суддя