СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-др/759/91/23
19 червня 2023 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Єросової І.Ю.,
при секретарі Овдій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Кушнеренка Євгена Юрійовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист прав споживачів,
До Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката Кушнеренка Є.Ю., який представляє інтереси відповідача про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення у вказаній справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені процесуальні витрати за правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24.04.2023 р. у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2023 р. між адвокатом Кушнеренком Євгеном Юрійовичем та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №128.
Згідно акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 28.03.2023 р. правові послуги виконано в повному обсязі та ФОП ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_3 5000,00 грн.
Факт оплати у розмірі 5000,00 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №128 від 28.03.2023 р.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У той же час позивач не скористалась своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесених відповідачем.
Суд бере до уваги позицію викладену у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) відповідно до якої необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, з урахуванням відмови у задоволені позову, надання представником відповідача усіх доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_3 та ухвалити у цій справі додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 5000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 258-261, 263, 270 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист прав споживачів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя І.Ю.Єросова