Дата документу 05.04.2023 Справа № 334/6075/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 334/6075/21 Головуючий у 1-й інстанції Добрєв М.В.
Провадження №22-ц/807/268/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Діджи Фінанс» ТОВ «2Х» Фінанс», треті особи: ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек А.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, про скасування рішень державних реєстраторів, про скасування записів у Державному реєстрі, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «2Х2 Фінанс», треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліка Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2022 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на п.1ч.1ст.255ЦПК України та закриваючи провадження у справі, виходив з того, що між позивачем та відповідачами існує спір щодо правочину, укладеного між юридичними особами, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними приписами Господарського процесуального кодексу України (схожу правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 904/2529/18). Зазначений спір виник з кредитних правовідносин за участю юридичних осіб. Суд зазначив, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18). Врахувавши положення статей 4, 20, 45, 175 ГПК України та зважаючи на викладені правові позиції Верховного Суду, які відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України мають враховуватися при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд прийшов до висновку, що спір у даній справі із зазначеними позовними вимогами цілком підпадає під юрисдикцію господарських судів, адже сторонами оскаржуваних договорів є юридичні особи, а визнання недійсним такого договору вирішується виключно за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Представник третьої особи АТ «Дельта Банк» звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Своє клопотання обґрунтувала тим, що предметом розглядом даної справи є: визнання недійсним Договору купівлі-продажу, який укладений між двома юридичними особами, а саме: АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року у статті 19 визначив, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Тобто як предметна, так і суб`єктна юрисдикція господарських судів була значно обмежена участю у спорі лише юридичних осіб чи ФОП, а предметна правовідносинами, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Оскільки юрисдикція спору визначається на час відкриття провадження у справі в суді першої інстанції, то і застосуванню підлягає процесуальне законодавство, що було чинним саме на вказаний час.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з 15 грудня 2017року дати набрання чинності Законом України від 3 жовтня 2017року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) ФОП. Іншими словами, до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем.

З указаної дати, якщо хоча б однією зі сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, розглядається за правилами цивільного судочинства незалежно від того, чи заявляє позивач одночасно вимоги до фізичної особи сторони основного зобов`язання та до сторони (сторін) акцесорного зобов`язання, зокрема,незалежно від того, чи об`єднані позовні вимоги щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів іпотеки, поруки тощо, укладених для забезпечення основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 906/277/18 (провадження № 12-300 гс 18). Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається з урахуванням суб`єктного складу сторін основного зобов`язання, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31жовтня 2018 року у справі №753/12916/15-ц (провадження № 14-409цс18).

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі №161/6253/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «2Х2 Фінанс», треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліка Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.11.2007р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» укладений кредитний договір № 740-99/К-07, за яким позичальник з метою придбання нерухомості отримала кошти в сумі 64 000 доларів США, зі строком кредитування 120 місяці, дата повернення кредиту: 06.11.2017р. За рахунок кредитних коштів 09.11.2007р. вона купила у ОСОБА_2 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 .

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 740-99/к-07 від 09.11.2007р. (пункт 1.3) між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» укладений іпотечний договір № 740-99/Z-07 від 09.11.2007р., у зв`язку з чим до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за заявою іпотекодержателя (ТОВ «Укрпромбанк) зареєстровано обтяження: індексний номер 6006978.

Постановою Національного банку України від 21 січня 2010 року № 19 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ТОВ «Укрпромбанк».

30.06.2010 між ПАТ «Дельта банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», згідно п .2.1 якого: на користь останнього переведені борги за кредитними зобов`язаннями ТОВ «Український промисловий банк» перед Національним банком України, передано активи ТОВ «Український промисловий банк» та відступлені права вимоги, які входять до складу активів ТОВ «Український промисловий банк». За цим договором до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за основним зобов`язанням, яке випливає з кредитного договору №740-99/К-07 від 09.11.2007р., укладеного між ОСОБА_1 (позичальник) та ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 р., №664, «Про відкликаня банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р., №181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

28.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс», через електронний майданчик Товарної біржі «Полонекс» набув право участі в електронних торгах з реалізації майна АТ «Дельта Банку» шляхом відступлення права вимоги за кредитними договорами: ЛОТ№GL3N218754: Кредитний портфель, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 1631 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, 29 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 3 кредитними договорами, що забезпечені іншою заставою та 127 беззаставними кредитними договорами. Актив обтяжено на користь третьої особи. Згідно з протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000033-b від 28.07.2020р. ТОВ «Діджи Фінанс» визнано переможцем голандського етапу аукціону, ціна продажу лоту 36621000 гривень.

02.09.2020 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір № 2303/К/1 про відступлення прав вимог, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №1609.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 255865603 від 11.05.2021р. позивачу стало відомо про те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна за заявою ТОВ «Діджи Фінанс» прийняла рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 565645587 від 11.02.2021р., за яким на підставі тристороннього договору від 30.06.2010р., укладеного 30.06.2010 між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України «Про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.С. Соколовим, новим іпотекодержателем за іпотечним договором № 740-99/К-07 від 09.11.2007р., стало ТОВ «Діджи Фінанс».

З інформаційної довідки № 267703696 від 27.07.2021р. позивачу стало відомо про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек Анжелікою Василівною посвідчений договір купівлі-продажу від 16.07.2021р., за яким ТОВ «Діджи Фінанс» у відповідності до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», діючи як іпотекодержатель за договором № 2303/К1 «Про відступлення прав вимоги» від 02.09.2020р»., укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та АТ «Дельта Банк», та пункту 4.4.2 іпотечного договору від 09.11.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Головатенко О.В., передало за 273 000 грн. у власність ТОВ «2Х2 Фінанс» квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_1 .

Посилаючись на відсутність доказів про оплату грошових коштів в сумі 36 280 055,46 грн. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ПАТ «Дельта Банк» за відступлення права вимоги згідно з договором від 02.09.2020р., вважає, що безпідставно відбувся перехід цих прав від банку до нового кредитора, а відтак здійснено реєстрацію іпотечного майна за ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» як новим кредитором. Тому просила в позові скасувати рішення приватного нотаріуса Шевченко І.Л. як реєстратора щодо реєстрації за ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» іпотечного майна.

Оскільки ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» розпорядилось іпотечним майном, уклавши договір купівлі-продажу від 16.07.2021р. з ТОВ «2Х2 Фінанс», яке також здійснило перереєстрацію іпотечної квартири за собою, просила визнати цей договір недійсним, скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ «2Х2 Фінанс» та рішення державного реєстратора № 59332352 від 19.07.2021р. пр. право власності на спірну квартиру. Витребувати квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи вказану вище постанову Великої Палати Верховного Суду та постанови Верховного Суду подані представником позивача від 21.04.2020 року у справі №910/17433/19, від 19.03.2019 року у справі №904/2529/18, від 02.10.2018 року у справі №910/1733/18, на які, також, посилався і суд першої інстанції, колегія суддів вважає спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання та похідні від них правовідносини, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) ФОП.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що серед заявлених позивачем вимог наявна вимога про витребування майна (віндикація) в порядку статті 388 ЦК України, яка підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки заявлена фізичною особою.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказане, оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена без з`ясування обставин, що мають значення та без чіткого дотримання вимог закону,слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, що повинен бути проведений з суворим дотриманням вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2022 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді: