Житомирський апеляційний суд
Справа №272/893/21 Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 53 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №272/893/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", Моторного (Транспортне) Страхового Бюро України, третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цьвока Богдана Ігоровича на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Чуб І.А. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - ПАТ СК «Перша», Товариство) на її користь 75 114,00 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, стягнути з Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України (далі - МТСБУ): - 75114,00 грн страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, 25038,00 грн страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою, 2891,00 грн страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання, 10217,50 грн страхового відшкодування пов`язаного із витратами на спорудження нагробного пам`ятника.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 16.12.2019 близько 18 год. 30 хв. на 188 км 4 271,5 м автодороги Виступовичі - Житомир - Могилів - Подільський в смт. Гуйва, Житомирського району, Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_4 , у подальшому на нього був здійснений наїзд автомобілем марки «ВАЗ-21703», д.н.з. НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих травм загинув на місці події. Оскільки позивач - мати по відношенню до загиблого, у зв`язку із його смертю їй спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника, моральній шкоді та матеріальній шкоді, вираженій у витратах на поховання померлого сина. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія ОСОБА_3 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача ПАТ СК «Перша» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А0 3589223, який діяв на момент настання ДТП. У водія автомобіля марки «ВАЗ-21703», д.н.з. НОМЕР_2 », ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП був відсутній страховий поліс, тому відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди здійснює МТСБУ.

17.12.2019 за фактом настання ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 за ч. 2 статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 30.04.2020 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження. Унаслідок даної ДТП пішоходу ОСОБА_4 , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких він помер на місці події. 30.04.2020 відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представник позивачки за довіреністю ОСОБА_5 надіслав на поштову адресу ПАТ СК «Перша» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у сумі - 150288,00 грн; про сплату 50076,00 грн страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою; про сплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання - 5782,00 грн і витрат пов`язаних із спорудженням надгробного пам`ятника у сумі - 20535,00 грн. ПАТ СК «Перша» було здійснено наступні виплати: 2891,00 грн - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання; 25038,00 грн - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою; 10217,50 грн - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника. Страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника не сплачено в повному обсязі. Аналогічні вимоги по сплаті страхових відшкодувань були направлені до МТСБУ, проте згідно відповіді МТСБУ було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що в постанові про закриття кримінального провадження ГУНП в Житомирській області від 30.04.2020 відсутній причинно-наслідковий зв`язок дій водія ВАЗ 21070 з д.н.з. НОМЕР_2 з настанням смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 - адвокат Цьвок Б.І. просить таке рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було застосовано позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах. На підтвердження факту перебування на утриманні ОСОБА_1 надала акт про засвідчення факту перебування на утриманні підписаний сусідами, також було допитано свідків, якими було підтверджено потребу ОСОБА_1 в допомозі від її сина та те, що ним така допомога надавалась. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви, які викладені вище.

У поданому відзиві, Товариство просить залишити рішення районного суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, так як рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, у відзиві міститься клопотання ПАТ СК «Перша» про розгляд справи за відсутності їх представника.

МТСБУ у відзиві на апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення, а рішення районного суду без змін. Зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування або зміни немає. Також МТСБУ у відзиві просить справу розглядати без участі їх представника.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Цьвок Б.І. підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення, які відповідають її доводам і просив скаргу задовольнити.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як убачається із матеріалів справи і установлено судом, що 16.12.2019 біля 18 год. 30 хв. на 188 км 4 271,5 м автодороги Виступовичі - Житомир - Могилів - Подільський у с. Гуйва, Житомирського району, Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода ДТП). Зокрема, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзджу частину поза межами пішохідного переходу. Відразу, після цього, коли ОСОБА_4 ще перебував на проїзжій частині дороги, на нього був ще здійснений наїзд автомобілем марки «ВАЗ-21703», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_4 від отриманих травм загинув на місці події.

17.12.2019 за фактом даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 з кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

30.04.2020 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Лапчик І.Е. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000446 за ч.2 ст. 286 КК України в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. (т.1 а.с.12-17).

За змістом даної постанови причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками є грубе порушення пішоходом ОСОБА_4 вимог пунктів 4.4; 4.7; 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у відповідача ПАТ "Страхова компанія "Перша" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/ 3589223 (т.1 а.с.195). У той же час цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП не була застрахована.

ОСОБА_1 згідно копії свідоцтва про народження є матір`ю загиблого ОСОБА_4 ( т. 1 а.с.18)

Представником позивача ОСОБА_5 було повідомлено ПАТ СК «Перша» та Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та подано заяви про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого (т.1 а.с.19 - 23).

ПАТ СК «Перша» було здійснено позивачу ОСОБА_1 наступні виплати: 2891,00 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання; 25038,00 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою; 10217,50 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника. У виплаті страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника було відмовлено, у зв`язку з не наданням доказів на підтвердження факту перебування позивачки на утриманні померлого сина (т.1 а.с.186-194).

Моторне (транспортне) страхове бюро України відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що згідно постанови органу досудового слідства про закриття кримінального провадження відсутній причинно-наслідковий зв`язок дій водія ОСОБА_2 з настанням смерті ОСОБА_4 ( т.1 а.с.24).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України та приписами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV із змінами і доповненнями (надалі Закон, Закон від 01.07.2004 № 1961-IV).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю ( ч.2 ст.1168 ЦК України).

Згідно положень ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3 за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ЦК України).

Статтею 3 Закону від 01.07.2004 №1961, передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1. ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із пунктом 27.1. ст. 27 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 цього Закону №1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п.27.3 цього Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За приписами пункту 27.5 цього Закону відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до ч.36.3 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV , якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд вищезазначеного рішення. Якщо прийняте МТСБУ рішення не задовольняє таку особу, то вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення страхового відшкодування із Моторного (транспортне) страхового бюро України та у частині стягнення із відповідача ПАТ СК «Перша» страхового відшкодування по втраті годувальника, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_2 та наслідками, які настали, а також відсутністю належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 на утримані свого сина ОСОБА_4 .

Колегія суддів погоджується із висновками суду мотивуючи таким.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сама наявність у матеріалах справи копії Акту від 13.05.2020 про перебування ОСОБА_1 на утриманні сина ОСОБА_4 не може бути належним і допустимим доказом цього, оскільки він не містить інформації щодо розміру, періодичності та у якому вигляді така матеріальна допомога надавалася. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо доходів ОСОБА_4 при житті, а з пояснень самої позивачки та допитаних свідків убачається, що останній перед смертю тривалий час не працював.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконної відмови у задоволенні позовних вимог до Моторного (транспортне) страхового бюро України, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи не містять доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями володільців джерел підвищеної небезпеки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та настанням смерті пішохода ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування у постанові про закриття кримінального провадження надано правову оцінку діям учасників ДТП, встановлено що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками є грубе порушення безпосередньо ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України.

Таким чином, правових підстав для стягнення страхового відшкодування із Моторного (транспортне) страхового бюро України не убачається.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди представника позивача з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 - без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цьвока Богдана Ігоровича залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 21 червня 2023 року.