Справа № 473/571/23
РІШЕННЯ

іменем України

"05" квітня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Попенко О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

встановив

в лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона на підставі договору купівлі - продажу від 03.10.1994 року є власником будинку АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку крім неї значиться зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Посилаючись на те, що відповідачі в добровільному порядку не бажають знятися з реєстраційного обліку, при цьому вони не користується будинком та не проживають, позивач просила позов задовольнити визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 14.02.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 10.03.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 03.10.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Плющ С.В., є власником будинку АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку відповідно до відповіді на запит Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, значаться зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України ).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Так в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були прописані в будинку АДРЕСА_1 за згодою власника.

З листопада 2021 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 не проживали, що підтверджується довідкою Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області №28 від 08.02.2023 року та не заперечується відповідачкою ОСОБА_2 , в письмовій заяві.

При ухваленні рішення, суд враховує те, що позивач обґрунтовував свої позовні вимоги вказаними вище обставинами та вірно послався як на підставу позову на положення ст. 391 ЦК України, а відповідач не заперечує проти задоволення позову.

За такого, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар