Провадження № 22-ц/812/941/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2023 року м. Миколаїв

справа № 489/2085/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» про нарахування та стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Руснаковою Тетяною Анатоліївною, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 21 червня 2023 року під головуванням судді Кокорєва В.В., повний текст судового рішення складений 22 червня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі- ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект») про нарахування та стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з 24 листопада 2014 року працював у ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» та 10 квітня 2023 року його було звільнено з посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. Згідно довідки ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 19 квітня 2023 року йому була нарахована та не виплачена заробітна плата за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень, квітень 2023 року та лише виплачена компенсація за невикористані дні відпустки у розмірі 33 483 грн 24 коп. Зазначає що внаслідок невиплати коштів йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в порушенні звичайного укладу життя, необхідності економити на харчуванні та лікуванні. Посилаючись на викладене та положення ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», ОСОБА_1 просив зобов`язати ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» нарахувати та стягнути на його користь заробітну плату за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень, квітень 2023 року та 50 000 грн моральної шкоди.

У відзиві на позовну заяву ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» зазначило, що наказом по підприємству № 88-01-ОС від 05.05.2022 на підставі ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» дію трудового договору із ОСОБА_1 було призупинено з 01.05.2022 року до дня припинення або скасування воєнного стану в Україні та під час призупинення трудового договору заробітна плата, гарантійні та компенсаційні виплати не виплачуються роботодавцем працівнику, але вони нараховуються для їх подальшого відшкодування відповідно до норм вищевказаного Закону. У вказаний час ОСОБА_1 декілька раз залучався до роботи на час виконання завдань, зазначених у заявках від 25.07.2022, від 11.08.2022, від 31.08.2022, і за весь фактично відпрацьований час йому нараховано та сплачено заробітну плату. Також відповідач вважає, що відсутні умови та підстави, передбачені ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Руснакова Т.А. посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове, про задоволення позову.

Зазначала, що судом не взято до уваги, що Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не врегульовано питання щодо виплат при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, це питання врегульовано ст. 116 КЗпП, та в даному випадку підлягають застосуванню саме ці норми. Крім того вказувала, що роз`яснення міністерств, інших центральних органів виконавчої влади мають лише інформаційний характер, а тому суд безпідставно посилався на лист Державної служби України з питань праці. Судом було зазначено, що оскільки з лютого 2022 до листопада 2022 року на території Миколаївської області відбувались бойові дії та протягом 2022 початку 2023 року Інгульський район м. Миколаєва, де знаходиться підприємство, піддавався ракетним обстрілам, то призупинення дії трудових договір є обґрунтованим. Однак судом не взято до уваги, що підприємство продовжувало працювати, наказ про призупинення дії трудового договору не відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Так, позивач ніяким чином не був повідомлений про існування наказу «Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» № 88-01-ОС від 05.05.2022, яким з ним призупинено трудові відносини з 01.05.2022 року. Також адвокат в апеляційній скарзі вказувала, що факт порушення трудових прав позивача свідчить про заподіяння йому моральних страждань. Крім того звертала увагу на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2016 року у справі № 428/7002/14-ц, від 18 січня 2018 року у справі № 362/7161/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» - адвокат Семещенко М.О. зазначала, що твердження апелянта про незаконність наказу про призупинення трудових договорів з працівниками ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» є безпідставним та необґрунтованим. Також позивачем не доведено, що йому було спричинено моральну шкоду внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, не зазначено у чому саме вона полягала, не надано будь-яких доказів того, що внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача у нього погіршився стан здоров`я, самопочуття. За такого просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 з 24 листопада 2014 року працював у ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», де з 15 грудня 2021 року займав посаду фахівця з маркетингу 2 категорії в Управлінні зі збуту та технічного супроводу. 10 квітня 2023 року наказом по підприємству №210-08-01-К від 10.04.2023 ОСОБА_1 було звільнено з посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП.

З витягу з наказу "Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" №88-01-ОС від 05.05.2022, підписаного директором з Управління персоналом ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" І. Мовчан, вбачається, що призупинено дію трудових договорів працівників ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" до дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з нарахуванням заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат і відшкодування в порядку ч.3 ст. 13 Закону України №2136. Зокрема, з 01.05.2022 призупинено дію трудового договору з ОСОБА_1 , фахівцем з маркетингу 2 категорії, наскрізний табельний номер 32647 (а.с. 43-44).

Також вказаним наказом передбачено вважати тимчасово відновленими дії трудових договорів у випадках необхідності залучення до виконання робіт працівників , з якими призупинена дія трудових договорів, на час виконання таких робіт з оплатою за фактично відпрацьований час Здійснювати тимчасове залучення таких працівників на підставі заявки керівника структурного підрозділу. Також доручено головному бухгалтеру провести розрахунок заробітної плати, гарантійних і компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі та фіксувати розмір ЄСВ, який підлягав би виплаті із сум заробітної плати і компенсаційних виплат.

З копії заявки від 25.07.2022 "Щодо тимчасового залучення працівника до роботи", підписаної начальником Управління зі збуту та технічного супроводу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" О. Кардашевим, вбачається, що ОСОБА_1 тимчасово залучався до роботи з 27.07.2022 терміном на 11 днів для оформлення та супроводження виконання договорів по реалізації продукції загального машинобудування.

Відповідно до копії заявки від 11.08.2022 "Щодо тимчасового залучення працівника до роботи", підписаної начальником Управління зі збуту та технічного супроводу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" О. Кардашевим, вбачається, що ОСОБА_1 тимчасово залучався до роботи з 12.08.2022 терміном на 14 днів для оформлення та супроводження виконання договорів по реалізації продукції загального машинобудування.

Згідно з копією заявки від 31.08.2022 "Щодо тимчасового залучення працівника до роботи", підписаної начальником Управління зі збуту та технічного супроводу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" О. Кардашевим, ОСОБА_2 також тимчасово залучався до роботи з 01.09.2022 терміном на 24 дні для оформлення та супроводження виконання договорів по реалізації продукції загального машинобудування.

Відповідно до довідки про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_2 за липень 2022 року була нарахована заробітна плата складає 1892,42 грн., 02.08.2022 виплачено 1727,76 грн. (з/п за 2 пол. міс.); за серпень 2022 року нарахована заробітна плата - 12835,09 грн., 18.08.2022 виплачено 4637,00 грн. (з/п за 1 пол. міс.), 06.09.2022 виплачено 400,77 грн. (з/п за 2 пол. міс.); за вересень 2022 року нарахована заробітна плата становить 13418,50 грн., 20.09.2022 виплачено 5332,00 грн. (з/п за 1 пол. міс.); за жовтень 2022 року нарахована заробітна плата - 1277,95 грн., 19.10.2022 виплачено 1173,00 грн. (з/п за 1 пол. міс.); за квітень 2023 року нарахована заробітна плата складає 42903,45 грн., 10.04.2023 виплачено остаточний розрахунок при звільненні 33483,24 грн. (а.с. 20)

Отже заробітна плата за фактично відпрацьований час позивачем була отримана у повному обсязі та у день звільнення ОСОБА_2 з ним проведений розрахунок у відповідності до вимог ч. 1 ст. 47 та ст. 116 КЗпП України.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України. Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51,52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на теперішній час. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Закон України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (далі Закон №2136-ІХ) вступив в дію з 24.03.2022 року до закінчення воєнного стану.

Приписами статті 1 цього Закону (в редакції, що була чинною на час винесення наказу №88-01-ОС від 05.05.2022) встановлено, що він визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану". На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 2136-ІХ главу XIX "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: "2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Відповідно до статті 13 Закону № 2136-ІХ (в редакції, що була чинною на час винесення наказу №88-01-ОС від 05.05.2022) призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Позивачем не було оскаржено наказ "Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" №88-01-ОС від 05.05.2022 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, як це передбачено ч. 3 ст. 13 Закону № 2136-ІХ в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2352-ІХ від 01.07.2022, що діє починаючи з 19.07.2022 року, та Прикінцевими та перехідними положеннями зазначеного Закону.

Як зазначено вище, частиною третьою статті 13 Закону № 2136-ІХ (в редакції, що була чинною на час винесення наказу №88-01-ОС від 05.05.2022) встановлено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Аналогічні положення викладені у частині четвертій статті 13 Закону № 2136-ІХ в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2352-ІХ від 01.07.2022. Також Законом № 2352-ІХ Закон № 2136-ІХ було доповнено статтею 15, якою встановлено, що відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством. Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до довідки №161 від 26.05.2023 з Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", сума заробітної плати, гарантій та компенсаційних виплат, які будуть нараховані за час призупинення дії трудового договору, згідно з Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" ОСОБА_2 складає: за травень 2022 року - 13152, 06 грн., за червень 2022 року - 13233,93, за липень 2022 року - 11354,48 грн., за серпень 2022 року - 583,41 грн., за вересень 2022 року - 0,00 грн., за жовтень 2022 року - 12140,55 грн., за листопад 2022 року - 13530,30 грн., за грудень 2022 року - 13548,61 грн., за січень 2023 року - 12963,50 грн., за лютий 2023 року - 12963,50 грн., за березень 2023 року - 12963,50 грн., за квітень 2023 року - 3889,05 грн., загальна сума доходу за період з травня 2022 року про квітень 2023 складає 120322,89 грн. (а.с. 42).

З огляду на вищевикладені положення Закону № 2136-ІХ, враховуючи, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат позивачу за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України, а Кабінетом Міністрів України не прийнято Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект" на користь позивача заробітної плати за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, та за січень, лютий, березень, квітень 2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 116 КЗпП, оскільки Законом № 2136-ІХ не врегульовано питання щодо виплат при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за приписами пункту 2 глави XIX "Прикінцеві положення" встановлено, що під час дії воєнного стану діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання апеляційної скарги на те, що наказ про призупинення дії трудового договору з позивачем не відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки підприємство продовжувало працювати.

Так, зі змісту статті 13 Закону № 2136-ІХ вбачається, що законодавець передбачив, що призупинення дії трудового договору може відбуватись не тільки за умов повного призупинення діяльності роботодавця та у випадку неможливості виконання роботи всіма працівниками, а лише у випадку неможливості внаслідок військової агресії проти України надання певної роботи та виконання роботи конкретними працівниками.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що підставою видачі наказу про призупинення дії трудових договорів з працівниками ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» слугувала військова агресія проти України, ведення активних бойових дій з лютого 2022 року до листопада 2022 року на території Миколаївської області та Миколаївська область безпосередньо межувала з окупованою частиною Херсонської області, також протягом 2022 та початку 2023 року Інгульський район м. Миколаєва, де знаходиться відповідач, піддавався ракетним обстрілам, що унеможливлювало безпечні умови праці працівників.

Зміст наказу № 88-01-ОС від 05.05.2022 з огляду на те, що ОСОБА_1 зазначений у ньому як 43-й працівник підприємства, з яким призупинено трудові відносини, не свідчить про вибіркове застосування положень статті 13 Закону № 2136-ІХ щодо позивача в порівнянні із іншими працівниками.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції, що діяла на час винесення наказу № 88-01-ОС від 05.05.2022) про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб, а тому посилання апеляційної скарги на неотримання позивачем копії наказу № 88-01-ОС від 05.05.2022 не заслуговують на увагу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Суд вважає, що дії відповідача відповідають вимогам законодавства, не є протиправними та позивачем не доведено, що йому було спричинено моральну шкоду внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача. Крім того, ОСОБА_1 не зазначив в чому полягала така моральна шкода, не надав до суду будь-яких доказів того, що саме внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача у нього погіршився стан здоров`я, самопочуття, відсутні пояснення свідків, які могли б підтвердити факт спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу.

Оскільки судом першої інстанції не було встановлено факту порушення відповідачем трудових прав ОСОБА_1 , який би спричинив останньому моральні страждання, то висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди не суперечить вимогам закону та правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2016 року у справі №428/7002/14-ц, від 18 січня 2018 року у справі № 362/7161/15-ц, а тому доводи апеляційної скарги щодо невірного вирішення судом позовних вимог про стягнення моральної шкоди також є необгрунтованими.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо задоволення позову, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на результати апеляційного перегляду справи відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Руснаковою Тетяною Анатоліївною, - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2023 року.