РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/17067/22

Провадження № 22-ц/4815/456/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хильчук Катерини Юріївни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2023 року (ухвалене у складі судді Панас О.В., повний текст рішення суду виготовлено 20.02.2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Хильчук К.Ю. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною-інвалідом з дитинства, у зв`язку з синдром Дауна.

03 листопада 2022 року син сторін по справі ОСОБА_3 , пройшов лікування у стоматологічній клініці "Майстер-Стом" за діагнозом: періодонтит 26 зуба, карієс 16, 36, 46 зуба, молочний карієс 75 зуба за допомогою медикаментозного сну.

Усього на стоматологічне лікування дитини ОСОБА_1 понесено витрат на загальну суму 10400,00 грн., що в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (в даному випадку - хворобою).

Просила стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) половину фактично понесених нею додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 5200,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 3000 (три тисячі ) грн. 00 коп.

Розстрочено виконання рішення суду зі щомісячним стягненням по 300 (триста) грн. 00 коп. до повного погашення боргу.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у прибуток державного бюджету у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, позов підлягає до задоволення частково та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., що становить 1/3 частку від сплаченої суми за лікування.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Хильчук К.Ю. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 141 СК України щодо рівності прав та обов`язків батьків, стягнув додаткові витрати в розмірі меншому за половину понесених позивачкою додаткових витрат на лікування дитини.

Місцевий суд, розстрочивши виконання рішення суду з власної ініціативи, без клопотання відповідача, створив для позивачки вкрай несприятливі умови, за який вона не зможе компенсувати понесені витрати на лікування дитини як мінімум в найближчі 10 місяців.

Позивачка не має можливості працювати, оскільки дитина із синдромом Дауна потребує постійного нагляду, супроводу та допомоги, а тому вона потребує якнайшвидшої компенсації половини фактично понесених нею додаткових витрат на лікування дитини.

Просить суд, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 05.07.2011 року (а.с. 11).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2016 року справі № 569/1278/16-ц (а.с. 10).

Також вищевказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи 22.03.2016 року до повноліття дитини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2021 року у справі № 569/19574/20, яке набрало законної сили 19 жовтня 2021 року, зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2016 року у справі 569/1278/16-ц з 1/2 (однієї другої) частки до 1/3 (однієї третьої) частки всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини (а.с. 12-14).

Згідно медичного висновку № 108А від 09.07.2014 року син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-інвалідом з дитинства, із захворюванням - синдром Дауна (а.с. 8).

03 листопада 2022 року ОСОБА_3 пройшов огляд у лікаря-стоматолога клініки "Майстер-Стом" та йому було проведено стоматологічне лікування за допомогою медикаментозного сну, загальною вартістю 10400 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема копіями квитанцій від 07.11.2022 року (а.с. 4, 5, 6 зворот, 7, 15 зворот).

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що передбачено статтею 185 СК України.

Відповідно до вказаної норми той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на лікування дитини - ОСОБА_3 , які були зумовлені особливими обставинами, а саме захворюванням дитини на періодонтит 26 зуба, карієс 16, 36, 46 зуба, молочний карієс 75 зуба та необхідністю відповідного медичного лікування, зокрема з використанням медичного сну, оскільки захворювання дитини потребує відповідних особливостей лікування.

Розмір понесених позивачкою витрат підтверджено за допомогою належних та допустимих доказів: копіями квитанцій від 07.11.2022 року, актом прийому-передачі наданих послуг, довідкою лікаря від 03.11.2022 року (а.с. 4, 5, 6 зворот, 7, 15 зворот).

Ключовою обставиною, що має істотне значення та, згідно вимог статті 185 СК України повинна враховуватися судом при визначенні розміру участі батька дитини ОСОБА_2 у додаткових витратах на дитину, на думку апеляційного суду, є той факт, що дитина сторін по справі є інвалідом та потребує посиленого догляду.

ОСОБА_1 позбавлена можливості працевлаштуватися, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом, та немає жодних інших джерел доходу крім державної соціальної дороги на дитину інваліда та аліментів на утримання дитини, які стягуються з відповідача.

Відповідач по справі є здоровою, працездатною особою. Згідно довідки ПСП "Шпанівське" з 12.08.2022 року працює у ПСП "Шпанівське" на посаді сторожа (а.с. 48).

Зміна сімейного стану відповідача, а саме його одруження 06 квітня 2020 року з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_4 від 06.04.2020 року не унеможливлює виконання ним батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , зокрема, передбаченого ст. 185 СК України обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Доводи відповідача про те, що оскільки ОСОБА_1 разом із їх сином безоплатно проживають у квартирі, яка належить його батькам, а тому це можна вважати його додатковими витратами на дитину, не заслуговують на увагу, оскільки предметом спору є стягнення витрати на лікування дитини - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо дитини з інвалідністю, у зв`язку із чим з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Встановивши наявність у позивачки, з якою проживає дитина, особливих обставин, зумовлених потребою у стоматологічному лікуванні сина, суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин, що мають істотне значення (інвалідність дитини сторін, матеріального стану позивачки, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю та матеріального стану відповідача, який є працездатним), приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі - 5200 грн, що є половиною вартості таких додаткових витрат.

Процесуальне законодавство, а саме ст.ст. 12, 81 ЦПК України, передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, обґрунтованість своїх позовних вимог - наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що передбачено статтею 185 СК України.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга підлягають до задоволенню, а позивачка по справі звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", до стягнення з відповідача підлягає судовий збір, за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 992,40 грн та за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1488,60 грн - у дохід держави.

На підставі ст. 185 СК України, ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хильчук Катерини Юріївни задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5200 (п`ять тисяч двісті) грн у відшкодування понесених нею додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 992,40 грн та за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1488,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.