Ухвала

05 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 348/1532/19-ц

провадження № 61-10284св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року у складі судді Міськевич О. Я. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Максюти І. О., Василишин Л. В., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви і рішень судів попередніх інстанцій

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є автором книги «ІНФОРМАЦІЯ_1». Книга підготовлена ним на основі мемуарів полковника УНР ОСОБА_3, що були написані у січні 1940 року.

22 січня 2006 року на основі підготовленого ним макету твору ТзОВ «Діокор» видало книгу « ІНФОРМАЦІЯ_1» накладом 2000 примірників, які в повному обсязі передано йому.

21 травня 2013 року Державною службою інтелектуальної власності України йому видано свідоцтво про реєстрацію авторського права на книгу « ІНФОРМАЦІЯ_1» за № НОМЕР_1 .

30 квітня 2019 року він придбав книгу «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором якої зазначено ОСОБА_3, а видавцем - фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , яка підписана до друку 10 серпня 2018 року, без зазначення загального накладу книги. З придбаного примірника цього видання він дізнався, що при його видавництві використано твір, автором якого є він. Вказує, що не мав і не має договірних чи будь-яких інших відносин з ФОП ОСОБА_2 на використання його виключних майнових прав на твір.

Оскільки посилання на його авторство не було, згоди на опублікування твору він не надавав, договору про використання об`єктів своєї інтелектуальної власності з ФОП ОСОБА_2 не укладено, ним 17 травня 2019 року на адресу відповідача направлено досудову вимогу про виплату грошової компенсації за порушення його авторського права, яка відповідачем проігнорована.

Вважає, що грубе порушення його авторських права відповідачем є підставою для стягнення з відповідача грошової компенсації за неправомірне використання створеного ним твору, що має бути визначена судом як паушальна сума на базі такого елементу, як потроєна сума авторської винагороди.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 182 724,84 грн компенсації, а також моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення авторських прав у сумі 182 724,84 грн та 10 000,00 грн завданої моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення майнових прав позивача як суб`єкта авторського права, так як ФОП ОСОБА_2 всупереч вимог законодавства, без отримання згоди та укладення відповідного авторського договору із ОСОБА_1 неправомірно опублікував твір позивача у своїй книзі «ІНФОРМАЦІЯ_2», який розповсюджується на комерційній основі через мережу книгарень та інтернет магазинів, чим фактично порушив майнові права позивача.

Частина книги «ІНФОРМАЦІЯ_2» на сторінках 371-502 повністю відповідає змісту книги « ІНФОРМАЦІЯ_1» видавництво ТОВ «Діокор», а саме: у частині безпосередньо оброблених перекладених та адаптованих мемуарів ОСОБА_3 (33-143 сторінки книги); частково матеріалів із розділу «ІНФОРМАЦІЯ_3» книги (абзаци 5, 6 та 8, 4-5 сторінки книги); розділу «ІНФОРМАЦІЯ_4» (144-147 сторінки книги), який використано відповідачем у відповідних зносках до сторінок його книги; розділу «ІНФОРМАЦІЯ_5», який також використано відповідачем у відповідних зносках до сторінок його книги.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження набуття ФОП ОСОБА_2 права використання створеної позивачем книги « ІНФОРМАЦІЯ_1», тому існують правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення компенсації за порушення авторських прав.

Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42 750,00 грн витрат на правничу допомогу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що внаслідок опублікування ФОП ОСОБА_2 у 2018 році книги «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором якої зазначено ОСОБА_3, при видавництві якого використано твір « ІНФОРМАЦІЯ_1», автором якого є ОСОБА_1 , порушені майнові авторські права позивача.

За результатами висновку експерта від 20 червня 2022 року № 30/22 виділені ознаки свідчать про внесений ОСОБА_1 вклад щодо перевірки, виправлення, відповідного оформлення та редагування рукопису твору в композиційному та мовному відношенні, а також доповнено додатковими розділами та примітками, що несуть у собі прояв індивідуальності автора.

Висновки експертів констатують авторство твору ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1», виданого у 2006 році видавництвом « Діокор », та ідентичність частини відтворення даного твору позивача, використаному відповідачем у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором якої зазначений ОСОБА_3 та яка видана у 2018 році видавництвом «ФОП ОСОБА_2 ».

Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бойка О. І. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн та судові витрати за проведення експертизи об`єкта інтелектуальної власності в сумі 60 000,00 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, а саме статей 1, 11, 20, 30, 33 Закону України «Про авторське право та суміжні права», статті 23 Закону України «Про видавничу справу», статей 433, 435, 437, 446, 447, 1107, 1166 ЦК України у подібних правовідносинах.

Також, у касаційній скарзі як на підставу для оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що: суди не дослідили зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України); суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частина третя статті 411 ЦПК України).

У грудні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко О. І. подав до суду відзив на касаційну скаргу, якому також просив поновити строк на його подання.

Оцінюючи наявність підстав для продовження строку на подання відзиву, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частини першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що 23 листопада 2022 року та 05 грудня 2022 року відбулися масовані ракетні атаки на Україну, у результаті чого по всій території України було відсутнє електропостачання по декілька днів, у зв`язку з чим представник позивача не зміг у встановлений судом строк подати відзив на касаційну скаргу, такий строк необхідно продовжити.

У відзиві зазначає, щовідмінності в об`єктах авторського права жодним чином не виливають на суть правового регулювання спірних правовідносин в контексті дотримання презумпції авторства та обов`язку відповідачів її спростувати.

Правовідносини між автором первісного твору (мемуарів) та автором похідного твору (позивачем у цій справі) жодним чином не впливають на встановлений судами факт авторства позивача на похідний твір - книгу « ІНФОРМАЦІЯ_1» та на факт порушення відповідачем авторських прав саме ОСОБА_1 , оскільки відповідач повністю скопіював твір саме позивача, а не рукопис ОСОБА_3.

Саме на книгу « ІНФОРМАЦІЯ_1», видану ТОВ «Діокор» у 2006 році, як на похідний твір, позивачу і було видане 21 травня 2013 року Державною службою інтелектуальної власності України свідоцтво про реєстрацію авторського права за № НОМЕР_1.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

28 листопада 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року призначити досудового розгляду на 26 квітня 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний