Житомирський апеляційний суд
Справа №289/114/23 Головуючий у 1-й інст. Кириленк О.О.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Галацевич О.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 289/114/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Кириленка О.О. у м. Радомишль

в с т а н о в и в:

У січні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, у якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області 1 000 000 грн. моральної шкоди та 50 000 грн витрати на правову допомогу адвоката.

Позов мотивовано тим, що 23.03.2022 працівники Головного управління Національної поліції в Житомирській області незаконно притягнули його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що була складена постанова про адміністративне правопорушення серія БАА № 949440 від 23.03.2022. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.05.2022 вказану постанову було скасовано, а справу відносно ОСОБА_1 закрито. Вказує, що за короткий проміжок часу зазнав психічних та моральних страждань втручанням поліцією у його приватне життя, психологічного тиску та змушений був звертатись за захистом свого порушеного права. У зв`язку із викладеним, вважає за необхідне відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 1 000 000 та стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 1 000 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн, а всього 2 000 грн. У задоволені решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Житомирській області подало апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади або місцевого самоврядування суд повинен установити чи спричинили дії відповідача негативний вплив на позивача, чи мали місце негативні емоції рівня страждання або приниження, визначити причинно-наслідковий зв`язок та співмірність розміру відшкодування спричиненим негативними наслідками. За відсутності одного із елементів, цивільно-правова відповідальність не настає. Вказує, що незаконними діями має бути заподіяна саме шкода, а факт її заподіяння має бути доведеним. Вказує, що не підтверджені витрати на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області Зотов А.О. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, наголошував, що представник позивача не має адвокатського посвідчення, а тому стягнення витрат на правничу допомогу є безпідставним.

Інші учасники процесу до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи позивачем відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, суд, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявності підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Також враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , принципи розумності і співмірності, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтвердженні витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено та вбачається з рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.05.2022, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №949440 винесена інспектором Відділення поліції № 3 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Кузьміч І.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасована, а провадження у справі щодо позивача закрито (а.с. 15-17).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно частинами 1, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 цього Кодексу моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР) визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), викладений правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналіз наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини між суб`єктами владних повноважень і фізичною особою, дає можливість зробити висновок, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, винесення постанови, затримання особи, отримання пояснень, накладення штрафу та інше) і є підставою для відшкодування такій особі моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди проводиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії інспектора Відділення поліції № 3 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Кузьміча І.В., щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 23 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 126 КУпАП, які визнано незаконними із закриттям справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу правопорушення рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 травня 2023 року, є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди і проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Також, на думку колегії суддів, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 гривень, який підлягає стягненню на користь позивача, є обгрунтованим, виваженим і справедливим та відповідає характеру немайнових втрат позивача.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суми відшкодування моральної шкоди мають бути адекватними не впливають на правильність вирішення спору, оскільки відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн не є надмірним тягарем для відшкодування шкоди завданої неправомірними діями працівниками Головного управління національної поліції.

За таких обставин рішення по суті спору ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

У відповідності до пункту 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивач має право на відшкодування (повернення) суми, ним сплаченої у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Відповідно до положень ст.137 ЦПК України сторони несуть витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Для обліку адвокатів України, які відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, ведеться Єдиний реєстр адвокатів України, порядок ведення якого в новій редакції затверджено Рішенням Ради адвокатів України від 22 серпня 2022 року №74.

За інформацією з Реєстру адвокат Бойко Володимир Володимирович в ньому відсутній.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу Бойка В.В .

А тому рішення суду першої інстанції в цій частині належить скасувати.

З цих же підстав не підлягають відшкодуванню витрати позивача на правничу допомогу при апеляційному розгляді справи.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.06.2023.

Головуючий

Судді