Справа № 628/3195/21
№ 2/183/1409/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 11 753,72 гривні, а також 3% річних в розмірі 835,87 гривень, та інфляційні витрати в розмірі 1 876,99 гривні.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що позивач з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21.05.2015 р. та з 11.05.2017 р. згідно Постанови №633 від 11.05.2017 р.

На ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01.10.2015 р., з 01.04.2017 р. відповідно до Постанови КМУ №187 від 22.03.2017 р., з 01.11.2018 р. - відповідно до Постанови КМУ №867 від 19.10.2018 р.).

Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»: відповідач приєдналась до умов Типового договору шляхом сплати рахунку (квитанції) за поставлений природний газ та фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору у газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 р., та на офіційному сайті Товариства (https://khgaszbut.104.ua).

Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість яка, з урахуванням зарахування платежів у рахунок погашення існуючої заборгованості відповідно до черговості її виникнення, склала 11 753,72 гривні, за період з 01.04.2018 року по 31.07.2021 року включно, що на момент подання позову до суду погашена не була.

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, Товариством нараховані 3 % річних 835,87 гривень та інфляційні витрати 1 876,99 гривні у відповідності до п. 2 ст. 625 ЦПК України.

Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами і заперечує щодо їх задоволення в повному обсязі, у зв`язку з чим звернулась до суду з відзивом, у якому зазначила наступне:

Згідно з розрахунком боргу стягувача відповідач станом на серпень 2018 року заборгувала 4 711,21 гривень, ця сума не може бути стягнута, враховуючи строк позовної давності в 3 роки, який встановлений ст. 257 ЦК України, також ОСОБА_1 вважає не справедливо нарахованою і іншу частину суми заборгованості, посилаючись на те, що вона не споживала газ на таку суму. Причому наявність у неї заборгованості перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» відповідач не спростовує і згодна сплатити борг на суму - 2 602,18 гривні, що виник з лютого 2019 року по день звернення до суду позивачем.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, щодо пропущення строку позовної давності зазначив:

у разі відсутності діючого графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення. Відповідач здійснювала часткову оплату за надані послуги з травня 2018 року по травень 2021 року. З наданого до суду розрахунку вбачається, що останній платіж в сумі 84,16 грн. відповідачем здійснено в травні 2021 року в рахунок сплати спожитого/розподіленого/поставленого природного газу, а саме 21.05.2021 р.

Враховуючи вищезазначене застосування позовної давності ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» вважає безпідставним.

Ухвалою судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі (а.с. 15).

Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-2 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області була змінена та визначена за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с. 67).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 15.11.2022 року головуючою суддею по справі призначено Сороку О.В. (а.с. 68).

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року прийнято цивільну справу до свого провадження (а.с. 69).

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, вважається такою, що повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2 500 затверджено типову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до якої цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ (а.с. 8-9).

Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», внаслідок приєднання до умов Типового договору шляхом сплати рахунку (квитанції) за поставлений природний газ.

Позивач наполягає, що відповідач ОСОБА_1 обов`язки, покладені на неї даним договором виконувала не належно та неповною мірою, внаслідок чого станом на серпень 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 13 913,77 гривень, яка складається з: сума основного боргу - 11 753,72 грн.; 3 % річних 835,87 гривень та інфляційних витрат 1 876,99 гривні, які нараховані позивачем у відповідності до п. 2 ст. 625 ЦПК України (а.с. 5).

До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права.

Відповідно до положень статей 55,124 Конституції України, статті 16 Цивільного Кодексу України та статті 4 Цивільного Процесуального Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та ОСОБА_1 виникли правовідносини, пов`язані з наданням послуг по газопостачанню, які врегульовані статтею 714 ЦК України.

Згідно Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633,634,641,642 Цивільного Кодексу України шляхом заяв очного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Типовий договір розподілу є публічним договором приєднання і не потребує двостороннього підписання договору, складеного у формі єдиного документа.

За змістом статей 526, 626-631 ЦК України договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить чітке визначення поняття індивідуального споживача.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 зазначеного вище Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Підтвердженням здійснення приєднання споживача до умов публічного договору на постачання природного газу є відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , про що зазначено у розрахунку споживання природного газу даного споживача та інформації, наведеної у витязі з реєстру оплат Укрпошти (а.с.5-6, 7).

Отже, правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладання типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП) згідно Постанови № 1588 від 21.05.2015 р. (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015р.), та з 11.05.2017 р. згідно Постанови № 633 від 11.05.2017 р. (виданої на постачання природного газу на території України).

На ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» покладалися спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єкти ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015 р., з 01.04.2017 р. відповідно до Постанови КМУ № 22.03.2017 р., з 01.11.2018 р. відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 р.).

Відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827 (далі Правила постачання природного газу).

Відповідно розділу ІІІ Правил постачання природного газу, встановлено, що фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання.

Відповідно до пп. 1,7 п. 5.2 розділу V Типового договору споживач зобов`язаний: забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальника згідно з умовами цього Договору; проводити на вимогу Постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу Постачальника для перевірки правильності оплати.

Згідно п.4.6 розділу IV Типового договору при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка.

Обов`язок споживача щодо оплати послуг Постачальника кореспондується з правом Постачальника отримувати від Споживача плату за поставлений природний газ відповідно до пп.1 п.6.1 розділу VІ Типового договору.

Згідно розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, також передбачено п. 5 ч. 2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Підпунктом 4 пункту 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем передбачено обов`язок побутового споживача, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показники лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один з таких способів: через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; за телефоном; шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; на електронну пошту.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача.

Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, які затверджені Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, в тому числі постачальником споживача.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 у встановлені Кодексом газорозподільних систем строки не передавала фактичні показання лічильника газу, нарахування плати за спожитий природний газ у період з квітня 2018 року по червень 2021 року здійснювалося, виходячи з показань лічильника, визначених Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Обчислення плати за спожитий природний газ відповідачу здійснювалося на підставі цін на природний газ для побутових споживачів, визначених у встановленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, наявність встановленого факту приєднання відповідача до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, шляхом споживання природного газу, який постачає ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», але в порушення умов Типового договору, Правил постачання природного газу, положень чинного цивільного законодавства щодо належного виконання зобов`язань, оплату наданої послуги у встановлений строк відповідач не проводить, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 11 753,72 грн., позивачем правомірно нараховані 3% річних (835,87 грн.) та інфляційні втрати (1 876,99 грн.), тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Вирішуючи питання щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, яка існувала станом на листопад 2018 року, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».

У той же час тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №202/3270/14.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за визнання відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання, проведення оплати у деякі місяці 2018-2021 років у більшому розмірі, ніж поточне нарахування, різниця в оплаті зараховувалася на погашення поточного боргу. А тому відбулося переривання строку позовної давності та позивачем відповідний строк не пропущено.

Згідно розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, що надані позивачем, останній платіж на погашення заборгованості було здійснено відповідачем 21.05.2021 року на суму 84,16 грн. (а.с. 5-6).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно вимог ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, у їх сукупності; встановивши, що відповідачем було заявлено про застосування позовної давності; враховуючи, що дата остаточного погашення заборгованості сторонами не визначена; останній платіж на погашення боргу було здійснено 21.05.2021 року; приймаючи до уваги, що з даним позовом ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду 20.08.2021 року, - суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог, а саме, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за сумою основного боргу в розмірі 11 753,72 грн., а також 3% річних в розмірі 835,87 грн., та інфляційні витрати в розмірі 1 876,99 грн.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2 270,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість у розмірі 14 466,58 гривень (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 58 копійок), яка складається з: сума основного боргу - 11 753,72 гривні (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 72 копійки) (за період з 01.04.2020 року по 31.07.2021 року); 3 % річних 835,87 гривень (вісімсот тридцять п`ять гривень 87 копійок) та інфляційні витрати 1 876,99 гривні (одна тисяча вісімсот сімдесят шість 99 копійок) у відповідності до п. 2 ст. 625 ЦПК України.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» судовий збір у розмірі 2 270,00 гривень (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Реквізити сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», , адреса: 61093, м. Харків, вул. Петра Болбочана, буд. 54;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.