Справа №760/5544/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський міський відділ держаної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

08.03.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський міський відділ держаної реєстрації смерті ЦМУ МЮ України, матеріали якої були передані головуючому судді 15.03.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2023 року відкрито окреме провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 04.04.2023 року о 12:00 хв.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2023 року вирішено питання про витребування доказів.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, визначеному процесуальним законодавством.

29.03.2023 року на виконання ухвали суду надійшла копія актового запису про смерть № 22280 від 18.10 2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 , з якої вбачається, що документом, який підтверджує факт смерті, є лікарське свідоцтво про смерть № 1603 від 23.09.2021 року.

В супровідному листі заступник начальника Київського відділу держаної реєстрації смерті ЦМУ МЮ України просить розглядати справу без участі представника та звертає увагу, що, якщо дані про померлу особу в актовому записі про смерть було внесено помилково, то доцільним є виключити відомості про померлу особу.

Анулювання актового запису не є доцільним, оскільки під цим номером поховано чоловіка, якого в подальшому зможуть впізнати родичі по базі «Розшук». Після анулювання даного актового запису можливість внесення змін до нього буде втрачено.

Дослідивши виявлені обставини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав . Згідно з п. 5 ч. 1 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заявник у поданій заяві просить суд встановити факт неправильності актового запису про смерть, складений щодо нього, оскільки він є живою особою, а також анулювати вказаний актовий запис.

Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч.2 ст.2 Закону).

Відповідно ст. 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Статтею 24 Закону визначено порядок анулювання актового запису цивільного стану, за яким актовий запис цивільного стану анулюється на підставі, зокрема, рішення суду.

Вказану норму кореспондують положення п. 1.4. та п. 4.4 згаданий Правил (в редакції Наказу Міністерства юстиції № 2690/5 від 28.08.2019 року).

У відповідності до п. 1.15. Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

З огляду на лист заступник начальника Київського відділу держаної реєстрації смерті ЦМУ МЮ України слід також зазначити, що згідно з п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є:

- рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

- постанова адміністративного суду.

Слід звернути увагу, що відповідно до ЦПК 1963 року можна було встановити неправильність запису в актах цивільного стану в порядку окремого провадження за умови, що органи реєстрації актів цивільного стану при відсутності спору про цивільне право відмовилися внести виправлення до зробленого актового запису.

Чинним ЦПК така можливість не передбачена, хоча суди продовжують керуватися застарілою практикою розгляду справ, пов`язаних із актами цивільного стану в порядку окремого провадження, сформованою в період дії ЦПК 1963 року, посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року № 12.

Разом з тим, зазначена постанова втратила актуальність у зв`язку із запровадженням адміністративного судочинства в Україні, прийняттям КАС від 06.07.2005 року № 2747-IV та нового ЦПК.

Такого висновку дійшов Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові від 29.09.2016 року № 12, зазначивши також, що вирішальним аргументом для віднесення спору до компетенції адміністративних судів є не природа відповідних порушених прав суб`єкта звернення, з яких випливає спір, а предмет спору - управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, критерієм віднесення спорів, що виникають у зв`язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану, до юрисдикції адміністративних судів, є природа правовідносин, які лежать в основі такого спору. При цьому варто брати до уваги, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими (п. 4.1 мотивувальної частини рішення КС від 14.12.2011 року № 19-рп/2011).

Вирішуючи питання про природу правовідносин, які лежать в основі досліджуваної категорії спорів, потрібно взяти до уваги те, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану. Оскільки державна реєстрація актів цивільного стану має публічно-правову природу, звертаючись із заявою (вимогою) до такого органу, особа вступає у публічно-правові відносини з державою в особі уповноваженого державного органу.

Внаслідок цього при користуванні будь-яким із правил відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції, зазначених у п. 4 постанови Пленуму ВАС «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 року № 8, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належить до адміністративної юрисдикції.

При цьому, предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не спір про наявність в особи особистого немайнового права.

Суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії.

Для встановлення останньої характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Таким чином, подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору.

Водночас, суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.

Відповідно до позиції ВАС, викладеній в ухвалі від 17.03.2015 року у справі № К/9991/55225/12, адміністративні суди при розгляді спорів щодо рішень, дій чи бездіяльності органів РАЦС не повинні досліджувати обставини, які підлягають дослідженню в порядку цивільного судочинства, і тому не можуть підміняти собою компетенцію відповідного органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі № 820/5198/16, постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 425/2737/17 від 14.11.2018 року та № 804/45/17 від 23.01.2019 року, за якою у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану чи здійснити його поновлення або анулювання, суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення чи анулювання.

Тобто, хоча поєднання публічних та приватних інтересів є загальною рисою адміністративної юстиції у тому сенсі, що об`єктом захисту є суб`єктивні права та інтереси (у тому числі приватні) особи, у зазначеній категорії справ приватні права та пов`язані приватні особисті інтереси виступають особливо рельєфно. Адже першоосновою такого спору є здійснення права особи на внесення змін до актових записів цивільного стану або зміною імені, що пов`язане з реалізацією окремих особистих немайнових прав фізичних осіб.

Отже, в залежності від обраного способу захисту та поставлених на вирішення суду вимог, спір слід класифікувати як такий, що:

1. містить ознаки публічно-правового та підлягатиме розгляду за правилами адміністративного судочинства, якщо він стосується процедури розгляду звернення та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення (відмови) й оцінки правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення;

2. підлягатиме розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки зумовлений встановленням обставин, які підтверджують або спростовують факт смерті і, залежно від цього, вирішення питання про неправильність актового запису та зобов`язання уповноваженої особи анулювати цей актовий запис цивільного стану.

Оскільки в даному випадку, з урахуванням норм чинного законодавства, правових підстав для встановлення факту, про який просить заявник, не вбачається, а інша вимога фактично спрямована на зобов`язання вчинити певні дії, що свідчить про наявність спору про порушене право та його поновлення, то підлягає розгляду в порядку не окремого, а позовного провадження за правилами цивільного судочинства.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду.

Щодо повернення судового збору, то слід роз`яснити, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський міський відділ держаної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: