Ухвала

Іменем України

31 березня 2023 року

місто Київ

справа № 761/23829/20

провадження № 61-2028ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація») «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація») «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2023 року, постановлену колегією суддів у складі Коцюрби О. П., Білич І. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація») «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») у 2020 році звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію до 01 травня 2018 року у розмірі 299 267, 15 грн, три відсотки річних - 14 217, 24 грн, інфляційну складову боргу - 23 941, 37 грн, а разом 38 158, 61 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 07 вересня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва відмовив у задоволенні позову КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

Ухвалою від 11 січня 2023 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції констатував, що заявник був обізнаний про розгляд справи № 761/23829/20 у суді першої інстанції, оскільки представники КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» були присутні у судовому засіданні 07 вересня 2021 року. Відповідно з цього часу заявник повинен був самостійно або за допомогою іншого представника вчиняти процесуальні дії, спрямовані на своєчасне отримання інформації про результати розгляду справи, а також отримання копії рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції констатував, що у матеріалах справи № 761/23829/20 немає доказів того, що заявник (його представник) вчиняв будь-які дії, спрямовані на своєчасне оскарження рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не встановив правових підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року, оскільки КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» повинно було добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» 09 лютого 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2023 року, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що суд апеляційної інстанції не врахував доводи апеляційної скарги про ненадсилання заявнику копії рішення суду першої інстанції; про наявність зазначеного рішення заявнику не було відомо, копію такого рішення КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» отримало 21 вересня 2022 року у приміщенні суду першої інстанції.

КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» посилалося на те, що день належного вручення копії судового рішення можна встановити виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні або з розписки про отримання копії судового рішення (постанова Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 205/1129/19).

Заявник на обґрунтування касаційної скарги також посилався на спалах у 2021 році захворюваності на коронавірусну хворобу (COVID-19) серед працівників, що стало причиною переходу на дистанційний режим роботи та створило перешкоди для своєчасного направлення апеляційної скарги.

Додатково КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» зазначило, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який у подальшому продовжено. Відповідно до роз`яснення Верховного Суду запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, а згідно з рекомендаціями Ради суддів України процесуальні строки за можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

На переконання заявника, зазначені обставини є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2023 року цивільну справу № 761/23829/20 (провадження № 61-2028ск23) призначено судді-доповідачеві Мартєву С. Ю.

Ухвалою від 20 лютого 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав заявнику строк для усунення її недоліків.

Заявник 13 березня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказом сплати судового за подання касаційної скарги у розмірі 2 684, 00 грн.

Відповідно до розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 23 березня 2023 року № 378/о/226-23 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Мартєва С. Ю. призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, зокрема справи № 761/23829/20 (провадження № 61-2028ск23).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2023 року зазначену справу призначено та передано судді-доповідачеві Погрібному С. О.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Обставини, встановлені судом під час вирішення питання відкриття апеляційного провадження

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив, що в суді першої інстанції в інтересах КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» брали участь представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції констатував, що апеляційну скаргу заявник - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - подало після спливу більше ніж одного року з дня складення повного тексту рішення суду першої інстанції. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до апеляційної скарги не долучило доказів на підтвердження обставин, визначених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Відповідно до журналу судового засідання, який є у матеріалах справи № 761/23829/20, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 брали участь в судових засіданнях 25 березня 2021 року та 07 вересня 2021 року.

Право, застосоване судом

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок Верховний Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК Україні).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, Верховний Суд зробив висновок, що наведені судом апеляційної інстанції доводи про наявність підстав та доказів вважати, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було належно повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, є такими, що відповідають дійсності.

Відповідно до статті 44 ЦПК України сформульовано обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд, встановивши, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося із апеляційною скаргою на судове рішення із пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені заявником причини пропуску строку, які спростовано матеріалами справи, визнав неповажними та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи містять докази на підтвердження того, що представники КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» були належно повідомлені про розгляд справи та брали участь у судовому засіданні 07 вересня 2021 року. У зв`язку з наведеним суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що заявник не виконав свій процесуальний обов`язок добросовісно здійснювати надані процесуальні права та обов`язки, оскільки протягом тривалого періоду часу, починаючи від 07 вересня 2021 року (тобто більше року), не скористалося можливістю вчинити процесуальні дії задля отримання копії рішення суду першої інстанції, яке мають намір оскаржити в апеляційному суді, та своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», яке було повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції та через представників брало участь у судовому розгляді, не виконало свій процесуальний обов`язок добросовісно здійснювати надані процесуальні права та обов`язки, оскільки протягом тривалого періоду часу (більше року), не скористалося можливістю своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції, хоча така існувала.

З врахуванням викладеного, Суд зробив висновок, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», яке було повідомлено про розгляд справи, порушило процесуальні строки реалізації своїх повноважень, знаючи про розгляд справи у суді першої інстанції та не цікавлячись його результатами, не подало до суду апеляційної інстанції відповідну апеляційну скаргу в межах розумних строків оскарження. В результаті такого бездіяльного ставлення до реалізації своїх процесуальних повноважень заявник пропустив строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року.

Також Верховний Суд зробив висновок, що доводи заявника про пропуск строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції через запровадження дистанційного режиму роботи у зв`язку із поширенням захворювання на коронавірусну хворобу COVID-19, не є поважними.

Суд виходить з того, що протягом періоду дії карантину у зв`язку із поширенням захворювання на коронавірусну хворобу COVID-19, перебуваючи на дистанційному режимі роботи, працівники КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» продовжували виконувати свої безпосередні обов`язки та не були позбавлені можливості своєчасно звернутися із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції шляхом направлення її поштовою кореспонденцією або направлення скарги із використанням електронної пошти. Також заявник міг залучити та уповноважити іншого представника направити апеляційну скаргу від його імені.

Отже, доводи КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо неможливості звернення із апеляційної скаргою у зв`язку із поширенням захворювання на коронавірусну хворобу COVID-19 Верховний Суд визнає безпідставними.

На переконання заявника, запровадження воєнного стану на території України підтверджує поважність причини пропуску строку звернення заявника із апеляційною скаргою, проте Верховний Суд відхиляє й такі доводи.

Суд виходить з того, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану продовжено Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, 17 травня 2022 року №341/2022 з 25 травня 2022 року на 90 днів, 12 серпня 2022 року № 573/2022 з 23 серпня 2022 року на 90 днів, 07 листопада 2022 року № 757/2022 з 21 листопада 2022 року на 90 діб.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, в якому зазначено, що самий лише факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Заявник таких умов не зазначив.

Отже, обставини, якими КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не свідчать про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених достатніми та належними доказами, для звернення з апеляційною скаргою у строки, визначені ЦПК України. Такі доводи не свідчать про наявність одного із двох винятків, за наявності яких суд може поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, який становить більше року, тобто, неповідомлення про розгляд справи або внаслідок виникнення обставин непереборної сили, які зумовили пропуск строку для подання апеляційної скарги, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Зазначені КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» обставини не свідчать про наявність обставин непереборної сили, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року, тому суд апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги здійснив оцінку зазначених заявником обставин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку, що наведене не свідчить, що такі обставини виникли внаслідок непереборної сили, та підставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

У наведеній правовій ситуації з метою вирішення процесуального питання допуску до апеляційного оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції повинен враховувати, оцінювати та перевіряти наведені заявником виняткові обставини, які зумовили надзвичайно тривалий пропуск строку звернення із апеляційною скаргою, тобто ті обставини, які визначені виключно у частині другій статті 358 ЦПК України.

Отже, апеляційна скарга не містить доводів та обґрунтування, що пропуск КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» строку на апеляційного оскарження відбувся внаслідок виникнення обставин непереборної сили або що заявника не повідомлено про розгляд справи.

Виключно встановлення таких винятків могло бути підставою для відкриття апеляційного провадження. Оскільки наявність таких винятків не доведена КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», тому апеляційний суд правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Загальні висновки

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2023 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за касаційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2023 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак