ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1126/23 Провадження № 2/636/993/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

24 березня 2023 року м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Бунін Є.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення в загальному розмірі 650000,00 гривень, та витрат на правничу допомогу та по сплаті судового збору.

Разом з позовною заявою була подана заява про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення, в якій просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер 1:00:001:0032 площею 0,1558 га.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову зазначив, що він звернувся до суду в вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , йому відомо з матеріалів кримінального провадження в якому він є потерпілим, що ОСОБА_2 офіційно не працює, має у власності частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 1:00:001:0032 площею 0,1558 га, у зв`язку із чим є необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно оскільки ОСОБА_2 зможе відчужити дане майно, що унеможливить виконання ним рішення суду щодо стягнення з нього грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд перевірив матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову. Одними із видів забезпечення позову, який визначений в пункті 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, є, зокрема, накладення арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона вчиняти певні дії.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник зазначив, що для ефективного захисту прав позивача, співмірним та обгрунтованим заходом забезпечення позову є накладення арешту на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер 1:00:001:0032 площею 0,1558 га. У разі невжиття вказаного заходу забезпечення позову, та при задоволенні позовної заяви, виконання рішення суду може бути унеможливлене через можливість відчуження відповідачем вказаного майна третім особам, що в свою чергу призведе до порушення прав та інтересів позивача.

Натомість судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які пов`язані з відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Таким чином, предметом позову є відшкодування моральної та матеріальної шкоди в розмірі 650 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», якою визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зазначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі ухвалення рішення про стягнення боргу за договором щодо виготовлення меблів та його задоволення у відповідача є можливість виконати рішення суду у добровільному порядку, крім того, заявником не надані будь-які докази, на підтвердження відсутності грошових коштів на рахунках відповідача. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову та наслідком у формі потенційної загрози невиконанню рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, одним з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. З аналізу спірних правовідносин, підстав та предмету позову, судом не встановлено, що частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер 1:00:001:0032 площею 0,1558 га не є предметом спірних правовідносин, в межах якого позивач просить забезпечити позов та накласти арешт та заборону відчуження на дане майно.

Суд вважає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено наявність зв`язку між заходами забезпечення позову у вигляді арешту та заборони відчуження частини квартири а також земельної ділянки та предметом позову, а вид забезпечення позову не є співмірним із позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що арешт майна відносно частини квартири а також земельної ділянки не стосуються предмета спору, та буде порушувати право приватної власності ОСОБА_2 , яке є непорушним та гарантоване Конституцією України.

Враховуючи предмет позову, судом встановлена відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі, а відтак підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер 1:00:001:0032 площею 0,1558 га та встановлення заборони на його відчуження не вбачається.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складання судового рішення.

Суддя