РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/1100/23

провадження у справі № 2/0285/429/23

05 квітня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……...………...Літвин О. О.,

секретаря………...........................Букши О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 21.04.2007, та після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на її утриманні і вихованні.

Стверджувала, що відносини між нею і її чоловіком погіршились, між ними немає взаєморозуміння, поваги, мають різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки припинені, вони проживають окремо, вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивачка в письмовій заяві до суду просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти чого відповідач не заперечив.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2007, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивачка та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати.

У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив, що свідчить про погодження з позовними вимогами.

Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак у випадку виявлення обставин або фактів, під час підготовки справи до розгляду або під час судового засідання, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Враховуючи обставини справи, позиції обох сторін, суд вважає, що надання подружжю строку на примирення, не буде доцільним.

Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Положеннями статті 160 СК України врегульовано право батьків на визначення місця проживання дитини, а загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ст.160 СК України). Відповідно до положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною; фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зважаючи на той факт, що сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з матір`ю, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини, як зазначено у прохальній частині позову.

Враховуючи те, що спільній доньці сторін ОСОБА_3 на момент розгляду справи в суді виповнилось повних 15 років, суд не визначає місце її проживання з одним із батьків, оскільки відповідно до ч.3 ст.160 СК України вона має право обирати місце проживання на власний розсуд.

Позивачка не повідомила суд про бажання відновити дошлюбне прізвище відповідно положень ст.113 СК України, тому після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « ОСОБА_7 ».

Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість, підлягають частковому задоволенню.

З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між громадянами України

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

зареєстрований 21.04.2007 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області,

актовий запис №90.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_7 ».

Визначити місцем проживання неповнолітньої дитини:

сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О. О. Літвин