Справа № 243/1703/22
Провадження № 2/243/533/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії, яку при життя бабуся не отримала в розмірі 173737,63 грн. В подальшому позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою та надав свідоцтво про право на спадщину за законом на отримання належної померлій бабусі пенсії, яка буде виплачена в розмірі 57119,59 грн. за період з 31.10.2018 по грудень 2020 року з урахуванням ст. 46 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У виплаті суми пенсії за період з 01.10.2014 по 31.10.2018 в розмірі 116618,04 грн. було відмовлено на підставі ст. 46 вказаного вище Закону. 19 січня 2022 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому довідку про розмір недоотриманої пенсії його бабусею за період з 01.10.2014 по 31.10.2018, однак відповідачем в усній формі позивачу було відмовлено та роз`яснено, що таку інформацію видають тільки на адвокатський запит. 20 січня 2022 року на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит, щодо надання інформації про загальний розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з 2014 року по день смерті. Із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області № 0500-1502-8/16968 від 26.01.2022, наданої на зазначений адвокатський запит, відповідачем було відмовлено в наданні розміру заборгованості з недоотриманої пенсії, оскільки інформації про суми пенсій, які залишилися недоотриманими у зв`язку зі смертю пенсіонерів, органи Пенсійного фонду відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат» надають нотаріусам або на вимогу суду. Позивач із вказаним категорично не погоджується, оскільки він має право на спадкове майно без будь-яких обмежень. Також, зазначив, що припинення виплати пенсії померлій з 01.10.2014 з боку відповідача не може вважатися правомірним, оскільки виплата пенсії була припинена через проживання ОСОБА_2 на тимчасово непідконтрольній Україні території. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 116618,04 грн. та судовий збір у розмірі 1167,00 грн.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, на електронну адресу суду направив клопотання з проханням розглянути справу без участі представника, та вказав, що підтримує доводи наведені у відзиві на позов, в якому зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Селидове та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсійних коштів проведена по 31.10.2014. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась. У жовтні 2021 року на запит приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Климової О.В. Головним управлінням надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 57119,59 грн. за період з 31.10.2018 по 31.12.2020. За даними ІКІС ПФУ Підсистеми «Звернення» 19.01.2022 року із заявою №271 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся ОСОБА_1 . За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 52754,58 грн. за період з 18.01.2019 по 31.12.2020 з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058. Зазаначив, що оскільки звернення за одержанням недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 відбулось 19.01.2022 року, нараховані суми недоотриманої пенсії за період з 18.01.2019 по 31.12.2020 обліковані Головним управлінням та будуть включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2023 року. Виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Також, повідомили, що пенсійні кошти за період з 18.01.2019 по 31.12.2020 не нараховувалися. З огляду на вказане відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України у Донецькій області 10 січня 1997 року слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, згідно із паспортними даними зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 01.06.2021 № 1428- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , зарєстрований як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 03 червня 2021 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Кіровському районі м. Донецьк, в Україні померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Климовою О.В. від 19.01.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 39 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої в зв`язку зі смертю пенсії у сумі 57119,59 гривень, що належала спадкодавцю, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) № 0500-1510-8/106234 виданої 17.11.2021.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано відповідь на адвокатський запит представника позивача № 0500-1502-8/16968 від 26.01.2022, в якій повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України № 1058, де датою вернення за отримання пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами. Також зазначено, що інформацію про суми пенсій, які залишилися недоотриманими у зв`язку зі смертю пенсіонерів, органи Пенсійного фонду відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат» надають нотаріусам або на вимогу суду.

Ухвалою суду від 14.02.2022 при відкритті провадження по справі було витребувано з Головного управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області відомості щодо розміру нарахованої але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період 01.10.2014 по 31.10.2018.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиву на позов, на виконання зазначеної ухвали суду від 14.02.2022 в частині витребуваних судом відомостей наведено інформацію щодо призначення та виплати недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 саме за період з 18.01.2019 по 31.12.2020, з якої слідує, що за вказаний період в графі «розмір призначеної пенсії» становить 52754,78 грн., в графі «розмір фактично виплаченої пенсії» вказано 0,00 грн, в графі «залишок боргу» - 52754,78 грн., в графі «розмір нарахованої недоотриманої пенсії» - 52754,78 грн.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, на виконання ухвали суду від 16.11.2022 надано інформацію згідно електронної

бази даних ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)» щодо нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 по 31.10.2018, з якої слідує, що за жовтень 2014 року ОСОБА_2 нарахована, але не виплачена сума пенсії в розмірі 1152,59 грн. Пенсійні кошти за період з 01.11.2014 по 31.10.2018 ОСОБА_2 не нараховувались.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, на підставі ухвали суду від 20.01.2023, якою було витребувано витяг з електронної пенсійної справи щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період 01.10.2014 по 31.10.2018, із зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, до суду було надано відповідний витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 , з якого слідує, що за саме період з 01.11.2014 по 31.10.2018, останній пенсійні кошти не нараховувались. З наданого відповідачем розрахунку нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 по 31.10.2018, слідує, що за жовтень 2014 року ОСОБА_2 нарахована, але не виплачена сума пенсії в розмірі 4610,36 грн.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Селидове, як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до нього перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя його бабусі ОСОБА_2 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 57119,59 гривень.

Позивач зазначає, що вказана сума недоотриманої пенсії в розмірі 57119,59 гривень обчислена відповідачем за період з 31.10.2018 по грудень 2020 року з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що також не оспорюється відповідачем.

Крім того, позивач за змістом позовної заяви зазначає, що відповідачем також на підставі ч.1 ст. 46 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.10.2014 по 31.10.2018, суму недоотриманої пенсії за життя його бабусею ОСОБА_2 в розмірі 116618,04 грн. не виплачено, що є предметом даного спору.

Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивача посилається на положення ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи, судом враховуючи докази, надані відповідачем, щодо нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 по 31.10.2018, зважаючи на те, що останній було нарховано пенсію за жовтень 2014 рік, але не виплачено, встановлено, що спірним періодом недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є саме період з 01.10.2014 по 30.10.2018, оскільки 31.10.2018, як зазначає сам позивач увійшло до періоду недоотриманої пенсії на яку вже нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідачем суду не надано відповідного рішення про припинення нарахування пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 по 30.10.2018 та припинення її виплати за період з 01.10.2014 по 30.10.2018.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявила бажання поновити їй виплату пенсії та не зверталася з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Отже, суд вважає, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у період з 01.10.2014 по 30.10.2018нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

Разом з тим, суд не погоджується з визначенням позивачем суми недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 в розмірі 116618,04 грн., оскільки відповідних доказів ОСОБА_1 суду не надано.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_2 , доходить висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останньою за життя.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, але з урахуванням неможливості обчислення розміру недоотриманої пенсії за спірний період, оскільки її розмір був збільшений під час періоду невиплати, і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачем права на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 по 30.10.2018та зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 по 30.10.2018.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 1167,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку

спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2014 року по 30 жовтня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 жовтня 2014 року по 30 жовтня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 1167 (одна тисяча сто шістдесят сім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 07.04.2023.

Суддя І.Ю. Фалін