Справа № 242/3822/19
Провадження № 2-др/242/1/23
ДОДАТКОВА УХВАЛА
04 квітня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Клименко А. В., заінтересованої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Воротиленко Олександр Сергійович, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович, про стягнення судових витрат ,-
До суду надійшла заява ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович, про стягнення судових витрат. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року, постановленою у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, заяву ОСОБА_1 задоволено частково, визнано виконавчий лист № 242/3822/19, виданий 08 лютого 2021 року Селидівським міським судом Донецької області на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року таким, що частково не підлягає виконанню на суму 88 314 ( вісімдесят вісім тисяч триста чотирнадцять) грн. 73 коп.Питання щодо розподілу судових витрат в даній справі на час постановлення ухвали вирішено не було. Під час розгляду вищевказаної справи, інтереси стягувача ОСОБА_2 представляв адвокат Воротиленко О. С. на підставі договору про надання юридичних послуг від 17 березня 2020 року та додаткової угоди від 18 жовтня 2021 року. Так, даними угодами було визначена вартість юридичної допомоги в розмірі 42 000,00 грн., а також гонорар успіху адвоката - в сумі 20 000,00 грн.З урахуванням того, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 її вимоги задоволено частково, на 61,4%, відсоток успіху представника заявника у даній справі становив 38,6% . Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, заявник просить суд розподілити витрати на надання професійної правничої допомоги, стягнувши з ОСОБА_1 7 720,00 грн. гонорар успіху адвоката ( 38,6% від 20 000,00 грн.), а також суму на надання юридичної допомоги в розмірі 16 212,00 грн. ( 38,6% від 42 000,00 грн.), що в загальному розмірі становить 23 932,00 грн.
В судовому засіданні представник заявника пред`явлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання, призначене на 04 квітня 2023 року, представник заявника не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив.
Представник заінтересованої особи та її представниквимоги , викладені в заяві, не визнали. На підтвердження своїх заперечень надано письмові пояснення, відповідно до яких представником заявника при розгляді справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не було надано орієнтованого розрахунку витрат, які планував понести учасник справи, що у відповідності до ст. 134 ЦПК України, може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, представник заінтересованої особи вказав на невідповідність документів, які підтверджували повноваження адвоката Воротиленка О. С. при розгляді справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Так, матеріали справи містять довіреність від ОСОБА_2 , якою останній уповноважує ОСОБА_3 вести його справу в суді. Натомість у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підставою його повноважень вказано договір про надання послуг з правничої допомоги. До матеріалів справи також надано копію акту виконаних робіт до довіреності. Зазначене, на думку представника заінтересованої особи, є суперечностями, які не можуть слугувати підставою для стягнення заявленої суми. Крім того, заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, обсягом витраченого на неї часу та обсягом наданих послуг. Так, представник заінтересованої особи зазначив, що судове провадження у справі № 242/3822/19 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 триває значний час, тому необхідності у вивченні значного обсягу законодавства, аналізу справи і додаткового її вивчення немає. Крім того, заперечення адвоката Воротиленка О. С. на заяву ОСОБА_1 викладено по суті на піваркушу, а інші заяви є тотожними, тому витрати, зазначені в пп.1-4 Акту є завищеними. Крім того, заява про зупинення провадження була залишена без розгляду, тому витрати на її подання задоволенню не підлягають. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про ознайомлення з матеріалами справи, тому витрати на його здійснення теж не повинні бути стягнені. Крім того, представник заінтересованої особи зазначив, що витрати на ксерокопіювання не відносяться до витрат на надання правової допомоги. Більше того, представником заявника не надано жодних доказів надсилання заперечень або клопотань як на адресу інших учасників, так і на адресу суду, оскільки всі матеріали направлялися електронною поштою. Тому дані витратив сумі 1000,00 грн. не є такими, що пов`язані з розглядом справи. Зазначені ОСОБА_3 витрати на участь в судовому засіданні 28 жовтня 2021 року в сумі 4 000,00 грн. не відповідають дійсності, оскільки згідно протоколу судового засідання в цей день ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Крім того, вимоги про стягнення суми 800 грн. як витрати на зустріч з адвокатом відносяться до приватних відносин, тому не є витратами в розумінні надання правової допомоги. Щодо стягнення «гонорару успіху», представник заінтересованої особи зазначив, що у відповідності до практики Верховного Суду такі витрати не є обов`язковими при вирішенні питання про стягнення витрат, оскільки суд повинен виходити із тих витрат, які фактично були понесені сторонами. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, представник заінтересованої особи вважає, що в даній справі, якщо суд дійде до висновку про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу. То їх розмір становитиме 1 000,00 грн.
Приватний виконавець Чучков М. О. в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали, приходить до наступних висновків.
Відповідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщосудом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно ч. ч. 1-4 ст. 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведені правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 690/408/17.
Так, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд перш за все з`ясовує підставу для їх стягнення.
З матеріалів справи вбачається, що Селидівським міським судом Донецької області розглядалася заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню.
З матеріалів справи також вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_2 здійснювалося ОСОБА_3 на підтвердження своїх повноважень представником при розгляді заяви ОСОБА_1 надавалася нотаріально посвідчена довіреність від 17 березня 2020 року.
В судовому засіданні представником заінтересованої особи заявлено про суперечливість доказів щодо документів, які підтверджують повноваження адвоката Воротиленка О. С. при розгляді справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Так, під час розгляду цієї справи, представництво стягувача ОСОБА_2 здійснювалося за довіреністю. Натомість на час розгляду питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником стягувача надано копію договору про надання юридичної допомоги від 17 березня 2020 року, з додатковою угодою до нього, а також акт приймання-передачі виконаних робіт з їх детальним описом та вартістю.
Суд, оцінюючи дані доводи учасників справи, вивчивши матеріали справи виходить з наступного.
Правова (правнича, юридична) допомога це професійна діяльність юристів, спрямована на сприяння громадянам та юридичним особам у реалізації норм права з метою покращення їх правового становища.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
Згідно з положеннями, встановленими в ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Крім того, у відповідності до ч. 1,2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи) на надання безоплатної правової допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх повноважень як представника ОСОБА_3 надано нотаріально посвідчену довіреність від 17 березня 2020 року, у відповідності до якої йому як громадянину, надано ряд повноважень, на підставі договору доручення.
В судовому засіданні останнім також було зазначено, що вказане доручення від ОСОБА_2 було усним.
Разом з тим, матеріали справи містять копію договору про надання юридичних послуг від 17 березня 2020 року, відповідно до ОСОБА_5 як адвокатом надавалася юридична допомога ОСОБА_2 .
На підставі цього договору між сторонами було укладено додаткову угоду від 18 жовтня 2021 року, якою визначено конкретно справуза заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, щодо якої надавалася юридична допомога, а також визначено розмір і порядок оплати за надані послуги.
Судом встановлено, що під час розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, представником заявника ОСОБА_6 на підтвердження своїх повноважень, а ні ордеру чи довіреності, виданих на підставі договору про надання юридичних послуг від 17 березня 2020 року, відповідно до якого було укладено додаткову угоду від 18 жовтня 2021 року до неї, суду надано не було.
Суд звертає увагу також на те, що вказаний договір про надання юридичних послуг, так само як і додаткова угода до нього, теж не булинадані суду при розгляді справи про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню.
З урахуванням зазначеного, суд погоджується з позицією ОСОБА_7 та її представника про те, що представництво ОСОБА_3 в судіу справі підтверджувалося наданою довіреністю, яке не передбачала його повноважень на підставі вищевказаного договору про надання правової допомоги від 17 березня 2020 року та додаткової угоди до нього.
Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_3 здійснював представництво ОСОБА_2 безпосередньо в суді саме як представник за довіреністю, що не перешкоджало йому брати участь у справі, натомість професійна правнича допомога на підставі вказаного договору останнім не надавалася.
Представником заінтересованої особи зазначено зауваження щодо назви вказаної додаткової угоди, а саме те, що вона укладена на підставі довіреності від 17 березня 2020 року. Разом з тим, за змістом цієї додаткової угоди вбачається, що по суті вона укладена у відповідності до договору про надання юридичної допомоги від 17 березня 2020 року.
Разом з тим, наявність договору про надання юридичної допомоги вказує на те, що ОСОБА_3 надавалася професійна юридична допомога у справі поза межами судового розгляду справи.
Суд звертає увагу, що довіреність за своєю природою є одностороннім правочином, а відтак, до неї не може бути передбачено жодних додаткових угод.
Відтак будь-яких узгоджень вартості певних послуг за довіреністю та, відповідно їх оплати, жодними додатковими угодами узгоджуватися не може.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в такому разі з ОСОБА_1 підлягають стягненню лише ті витрати, які поніс ОСОБА_2 саме в рамках отримання професійної юридичної допомоги за договором від 17 березня 2020 року поза межами судового засідання. До цих витрат суд відносить частину з тих, що зазначені в додатковій угоді від 18 жовтня 2021 року, а саме: витрати на ознайомлення з матеріалами справи, витрати на формування правової позиції та підготовка заперечень та витрати на повторне ознайомлення з матеріалами справи.
Суд не відносить витрати щодо участі представника ОСОБА_2 в судових засіданнях, підготовку клопотань про участь у розгляді справи в режимі відео конференції, клопотання про зупинення провадження та залишення даного клопотання без розгляду до таких, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 , оскільки, як вже було зазначено вище, дані повноваження були здійснені на підставі наданої нотаріально посвідченої довіреності.
Визначаючи вартість витрат, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного.
Представник заінтересованої особи боржника Бойко Н. В. в судовому засіданні висловив думку, що в зазначені витрати не відповідають дійсності виконаних робіт та є завищеними.
Так, представником ОСОБА_1 було висловлено непогодження з сумою витрат на ознайомлення з матеріалами заяви в розмірі 4 000,00 грн. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що в матеріалах справи відсутні відомості про ознайомлення ОСОБА_3 із даними матеріалами.
Суд не може погодитися з даним твердженням, оскільки заява про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, була ініційована ОСОБА_1 ( боржником у виконавчому провадженні), тому необхідність ознайомлення сторони стягувача у даному випадку не може ставитися під сумнів. Більш того, з матеріалів справи вбачаються відомості про направлення заяви про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, на адресу стягувача у справі, а наявність викладення певної позиції щодо пред`явленої заяви тільки підтверджує факт ознайомлення з нею.
Стосовно складності та витрати значного часу для ознайомлення із заявою, суд звертає увагу на те, що в даному випадку справа пов`язана із справою, яка як перебувала в процесі тривалого розгляду по суті судом першої інстанції , та переглядалася судом апеляційної інстанції. Крім того, судами вирішувалися інші процесуальні питання, наприклад, стягнення витрат на професійну правничу допомогу, так само як і скарги на дії або бездіяльність виконавців.
Вказане свідчить про те, що представник заявника вже був ознайомлений із загальними обставинами справи та її перебігом, і тому вирішення окремого процесуального питання не потребувало особливої складності та значного часу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що сума за ознайомлення з матеріалами заяви, є неспівмірною зі складністю справи та обсягом вказаної роботи. Крім того, суд приймає до уваги пропорційність задоволених вимог при розгляді даної справи, та приходить до висновку про зменшення витрат на ознайомлення з матеріалами справи до 772 грн. 00 коп.
З цих же підстав суд погоджується з сумою витрат, що зазначені як формування правової позиції та підготовка заперечень, що в загальному розмірі становить 15 000,00 грн., та з урахуванням пропорційності задоволення його вимог при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, вартість цих послуг слід знизити до2 895,00 грн.
Те ж саме стосується вимог щодо вартості ознайомлення з матеріалами справи за клопотанням від 06 грудня 2021 року. Суд також звертає увагу на завищення його ціни, оскільки з відкриття провадження у справі за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та до моменту подання даного клопотання минуло не багато часу, і за цей період не було великого обсягу документів для ознайомлення, а їх зміст не представляв собою особливу складність. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що в даному випадку ці витрати слід зменшити до 750,00 грн.
Суд залишає поза увагою доводи щодо витрат на направлення заперечень на заяву до Селидівського міського суду Донецької області в розмірі 1 000,00 грн., за також роздруківки та копіювання документі в розмірі 1 000,00 грн., оскільки на підтвердження зазначених витрат не надано жодних доказів ( квитанцій, підтвердження витрачених матеріалів тощо).
Суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_1 щодо неподання заявником попереднього розрахунку судових витрат, з урахуванням наступного.
Частина 2 ст. 134 ЦПК України, яка встановлює, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Представник заінтересованої особи з цього приводу висловив думку, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. Аналогічний правовий висновок сформульовано у численних постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема: в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18; в постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року у справі № 927/201/20.
Разом з тим, з даного приводу суд звертає увагу на те, що вимоги ч. 2 ст. 134 ЦПК України не встановлюють обов`язку суду відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат в разі неподання їх до судових дебатів, а відображають дискреційність повноважень суду у такому випадку.
Вирішуючи питання про стягнення «гонорару успіху», суд приходить до наступного.
Згідно із п. 3 Додаткової угоди, гонорар успіху адвоката становить 20 000,00 грн.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визнано виконавчий лист № 242/3822/19, виданий 08 лютого 2021 року Селидівським міським судом Донецької області на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року таким, що частково не підлягає виконанню на суму 88 314 ( вісімдесят вісім тисяч триста чотирнадцять) грн. 73 коп.
Тобто в даному випадку, заяву було задоволено судом на 61,4%. Таким чином відсоток успіху адвоката стягувача становить 38,6%.
З урахуванням вищенаведеного, заявник просить суд стягнути з боржника гонорар успіху пропорційно 38,6%, тобто 7 720,00 грн.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху», у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.
Разом з тим, з урахуванням того, що суд дійшов до висновку про те, що представництво ОСОБА_2 ОСОБА_3 у суді було здійснено на підставі довіреності, то підстави для стягнення гонорару успіху, обумовленого договором про надання юридичної допомоги, відсутні.
Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 становить 4 417, 00 грн., та складається з наступного:
-Витрати на ознайомлення з матеріалами справи 772 грн.;
-формування правової позиції та підготовка заперечень 2 895,00 грн. ;
-витрати на ознайомлення з матеріалами справи за клопотанням від 06 грудня 2021 року -750 грн.
Матеріали справи не містять даних щодо сплати даних послуг.
Разом з тим,суд звертає увагу на те, що у відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» (п. 115 ), згідно якого суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, адвокат представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97).
З урахуванням вищевикладеного, керуючись принципами реальності, розумності та справедливості, приймаючи до уваги виконані адвокатом послуги, їх вид та час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, її складність та тривалість, враховуючи, що результат розгляду справи, суд вважає що заяву слід задовольнити частково.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.137, 270 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Воротиленко Олександр Сергійович, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович, про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 417 ( чотири тисячі чотириста сімнадцять) грн.
В задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.
Повний текст додаткової ухвали складено 07 квітня 2023 року.
Суддя Н. О. Хацько