УХВАЛА

Справа № 495/7313/21

Номер провадження 2-п/495/28/2023

03 квітня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Чеботарьовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський заяву представника відповідача - адвоката Гафійчук Сергія Дмитровича про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2023 року від адвоката Гафійчук Сергія Дмитровича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , надійшла до суду заява про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року по справі №495/7313/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Свою заяву сторона відповідача ОСОБА_2 обгрунтовує тим, що справу було розглянуто за його відсутності, про дату та час судового розгляду справи він не був повідомлений належним чином, у зв`язку з чим він не мав змоги повідомити суд про обставини, які мають важливе значення для справи.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, проте адвокат Гафійчук С.Д., який діє в його інтересах, в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте адвокат Царенко О.О., який діє в його інтересах, заперечував проти задоволення зазначеної вище заяви, оскільки відповідач ОСОБА_2 був належним чином про дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, її доводи та заперечення, у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника про скасування заочного рішення не обґрунтовані, обставини, викладені в заяві не підтверджуються наявними в матеріалами справи, та встановленими в ході судового засідання доказами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.04.2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 20 лютого 2003 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області; що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_4 ; орган що видав: 5118; що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) суму боргу за розпискою від 05.09.2017 року у розмірі 26970,00 (двадцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень, що еквівалентно 1000,00 (одній тисячі доларів США); 3% річних від простроченої суми в розмірі 2423,00 (дві тисячі чотириста двадцять три) гривні (3% річних); індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 6256,32 (шість тисяч двісті п`ятдесят шість гривень тридцять дві копійки); понесені судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень), та витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 7000,00 (сім тисяч) гривень.

З матеріалів справи вбачається, що судом на кожне засідання на адресу відповідача ОСОБА_2 надсилалися судові повістки з повідомленням дати та часу судового засідання по справі.

Суд звертає увагу сторін, що судові повідомлення були направлені на адресу, за якою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 згідно повідомлення Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, а саме: АДРЕСА_2 .

Окрім того інформація про розгляд даної справи було опублікована на офіційному сайті суду та рішення по даній справі було опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є у відкритому доступі.

Отже, посилання сторони відповідача ОСОБА_2 на обставини неповідомлення про розгляд справи у встановленому законом порядку не знаходять свого підтвердження та є надуманими та необгрунтовами, тому що спростовуються матеріалами справи, адже як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся судом про час і місце судового розгляду справи за місцем проживання у встановленому законом порядку. Проте, в судові засідання, не з`являвся, доказів поважності неявки суду не надав.

До того ж, в своїй заяві про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_2 не вказує, які саме докази наявні у нього та які мають суттєве значення для прийняття рішення по зазначеній справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Із практики Європейського Суду з прав людини слідує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Також, відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом..

Відповідно до частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ст.285 ЦПК України регламентують необхідність зазначення у заяві про перегляд заочного рішення, зокрема, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Заява про перегляд заочного рішення обґрунтована з посиланням на незгоду із судовим рішенням, дана заява не містить доказів в розумінні ст.76 ЦПК України та посилання на них.

Проте, стороною відповідача ОСОБА_2 не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які би мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви представника відповідача - адвоката Гафійчук Сергія Дмитровича про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відсутні.

Суд вважає необхідним зазначити, що до заяви про перегляд заочного рішення ані відповідачем ОСОБА_2 , ані адвокатом Гафійчук С.Д., який діє в його інтересах взагалі не додано ніяких доказів, які не були досліджені судом під час ухвалення рішення по даній справі, та фактично доводи заявника ОСОБА_2 у поданій заяві містять обґрунтування, яке є предметом апеляційного оскарження, що не є підставою для перегляду заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року.

Відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі вищевикладеного та, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст.ст. 284, 287, 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Гафійчук Сергія Дмитровича про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст даної ухвали виготовлено та проголошено 06.04.2023 року об 11 годині 30 хвилин.

Суддя: