ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4089/23 Справа № 203/1010/23 Головуючий у першій інстанції: Колесніченко О. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про припинення арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про припинення арешту з нерухомого майна - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Місцезнаходження відповідача Центрального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) є м.Дніпро по вул. Січеславська Набережна, 17/4, а місцезнаходження відповідача ПАТ ПУМБ є м.Київ по вул. Андріївська, 4. На день розгляду даної справи на території м.Дніпра та м.Києва, не ведуться активні бойові дії, що свідчить, що поточна обстановка у даних населених пунктах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що заінтересована особа не має можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила припинити арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 14881300 (спеціальний розділ); підстава для державної реєстрації - постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 51369910, виданий 09.06.2016, видавник: державний виконавець Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ Кузема Я.Г.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29966665 від 09.06.2016 09:45:33, Кузема Яна Григорівна, Центральний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єкта обтяження (особа, майно/права якої обтяжуються): ОСОБА_1 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Місцевим судом встановлено, що арешт на все нерухоме майно позивача за постановою державного виконавця Кіровського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Куземою Я.В. від 09 червня 2016 року був накладений під час примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ДМНО Чуловського В.А., виданого 29 квітня 2016 року за реєстровим №9998, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 627375,80 грн. (а.с. 15, 16).

Згідно відповіді Центрального відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16 грудня 2021 року за вих. №17-5-34/35148 постановою державного виконавця від 21 вересня 2016 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606-XIV, а виконавче провадження №51369910 станом на день надання інформації знищено (а.с. 20).

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №51369910 з виконання виконавчого напису нотаріуса, а тому позовна заява останньої про припинення арешту з усього нерухомого майна не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІI ЦПК України.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У частині першій статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом із тим рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону).

Тобто, юрисдикція справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі №213/2012/16 (провадження № 14-13цс18) зроблено висновок, що: «рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом. Відповідно до статті 383 ЦПК України у редакції, що діяла на час звернення зі скаргою та розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, порушено їх права чи свободи. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що передбачено як частиною другою статті 74 Закону №1404-VIII, так і частиною першою статті 181 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи».

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року по справі №711/4734/19, провадження №61-15335св21.

У справі, що переглядається, встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження №51369910, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса від 29.04.2016 року №9998.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження №51369910, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса від 29.04.2016 року №9998, а не на підставі судового рішення, є обґрунтованими.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, не врахував висновки, викладені в постанові Верховного Суду та не навів належного обґрунтування і помилково роз`яснив позивачу щодо звернення у порядку, передбаченому розділом VІI ЦПК України.

З урахуванням викладеного, справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, зокрема, для вирішення питання щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження за іншого обгрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова