Справа № 161/2696/21 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/356/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

позивача ОСОБА_1 , та його представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Чайки О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Фоменко Вероніка Іванівна, про визнання договорів частково недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Фоменко В.І., про визнання договорів частково недійсними.

Позовні вимоги мотивує тим, що ознайомившись із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 грудня 2013 року, договором купівлі-продажу будинку від 04 грудня 2013 року та заявою від, його імені, складеною 12 листопада 2013 року дізнався про те, що будинок та земельна ділянка придбані за особисті кошти ОСОБА_3 ..

Вважає, що заява складена від його імені нотаріусом є фальшивою і не відповідає справжній його волі і намірам, а викладені в ній факти не відповідають дійсності. Під час складання заяви від його імені про придбання дружиною будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він побудований ОСОБА_1 повинен був особисто бути присутнім в нотаріуса, особисто підписати заяву та особисто поставити підпис в журналі реєстрації нотаріальних дій, при цьому нотаріус зобов`язаний був роз`яснити йому правові наслідки подання такої заяви.

Вказує, що підписав вдома незаповнений нотаріальний бланк, за адресою: АДРЕСА_1 , довірившись дружині, маючи на меті надати згоду дружині на підписання договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, яке придбавалося у спільну сумісну власність. У нотаріуса не був присутній, в журналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій не підписувався. Про зміст заяви довідався в січні 2021 року при розгляді справи про поділ подружнього майна.

Просить суд визнати недійсною заяву складену від його імені від 12 листопада 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за № 1227. Визнати недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1287. Визнати недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу, укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1285.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2004 року, який було розірвано.

Заявою від 12.11.2013, зареєстрованою в реєстрі під №1227, засвідченою приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., ОСОБА_1 ствердив, що дружина ОСОБА_3 купує за особисті кошти житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу від 04.12.2013, зареєстрованого під № 1227, засвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 у власність земельну ділянку, що розташована в селі Тарасове, Луцького району, площею 0,1104 га (а.с.19-23).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу від 04.12.2013, зареєстрованого під № 1284, засвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 у власність житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.24-29).

Звертаючи до суду з даним позовом позивач та обґрунтовуючи недійсність заяви, пунктів 7.4 договорів купівлі продажу земельної ділянки та житлового будинку, вказує, що незаповнений нотаріальний бланк заяви від 12.11.2013 підписав вдома за адресою: АДРЕСА_1 , довірившись дружині, маючи на меті надати згоду ОСОБА_3 на підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке вони мали придбати у спільну сумісну власність. Стверджує, що присутнім у нотаріуса він не був, в журналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій не підписувався. Про зміст заяви довідався в січні 2021 року в зв`язку з розглядом судової справи про поділ подружнього майна. Достовірність обставин і вираження його волі, не відповідає його дійсним намірам і посвідчене нотаріусом із порушенням закону. Фактично на думку позивача його було введено в оману.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 71-73, 85 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.

Не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріально посвідчуванні правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею.

Відповідно до положень статті 46-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, інших державних реєстрів.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Таким чином вчинення будь яких нотаріальних дій, проводиться лише в приміщенні нотаріальної контори, в присутності фізичної особи, з встановлення даних такої особи, якої стосується такий правочин з визначенням обсягу цивільної дієздатності фізичних осіб.

З оскаржуваної заяви вбачається, що вона надрукована на нотаріальному бланку, містить підпис ОСОБА_1 та посвідчена нотаріусом.

Зокрема своїм підписом позивач ствердив ту обставину, що він підтверджує, що діє вільно, цілеспрямовано і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись щодо обставин, викладених в заяві, діючи без випливу обману, за відсутності тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити дану заяву на вкрай невигідних умовах, за відсутності будь-яких заперечень щодо кожної з умов цієї заяви. В заяві міститься покликання на те, що нотаріусом йому роз`яснено вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цієї заяви. Особу ОСОБА_1 , який підписав документ встановлено, його дієздатність та факт реєстрації шлюбу перевірено.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи, як позовної так і апеляційної скарги про те, що позивачем був підписаний чистий бланк є голослівними та бездоказовими.

Натомість пояснення ОСОБА_1 , щодо підписання заяви від 12.11.2013 року є суперечливими. Так зокрема, як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач стверджував, що на прохання ОСОБА_3 підписав чистий аркуш паперу , вважаючи, що в подальшому на нього буде нанесена інформація, яка стосується його згоди на придбання дружиною об`єктів нерухомості. В суді ж апеляційної інстанції позивач та його представник вказували, що нотаріусом не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки підписання заяви від 12.11.2013 року. Такі пояснення позивача та його представника нівелюють твердження ОСОБА_1 , щодо того, що ним підписувався чистий аркуш паперу за місцем його проживання та у відсутності нотаріуса.

Зміст заяви від 12.11.2013 року свідчить, що підпис та напис " ОСОБА_1 " зроблені саме у місці з офіційним написом "Підпис" та на прографленій частині. ОСОБА_1 не заперечував,та не спростовував, що підпис та напис його прізвища здійснено саме ним.

Представник третьої особи у категоричній формі заперечив можливість нанесення нотаріусом Фоменко В. І. тексту заяви на чистий бланк з попередньо проставленими підписами ОСОБА_1 .

За таких обставин суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав, про недоведеність тверджень ОСОБА_1 щодо обставин написання заяви від 12.11.2013 року про які він зазначав у позовній заяві.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частина третя статті 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229-233 ЦК України.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов про визнання недійсними правочинів було заявлено з підстав визначених ст. 215 ЦК України.

Однак, позивачем не подано жодних доказів на підтвердження доказів того, що оспорені правочини вчинені з недодержанням вимог передбачених ст. 203 ЦК України. Натомість з пояснень ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1 достовірно було відомо, що будинок та земельна ділянка купуються виключно за її кошти, а відтак ним добровільно було підписано про це заяву, а в подальшому відповідні пункти були внесені до договорів купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки. Будь-яких питань у ОСОБА_1 під час посвідчення оспорюваних договорів не виникало.

Такі пояснення ОСОБА_3 позивачем не спростовані.

Вказуючи в позовній заяві про те, що мав бажання ознайомитись з укладеними договорами купівлі продажу осінню 2013 року, однак не зробив цього оскільки ОСОБА_3 повідомила, що такі договори поки знаходяться в нотаріуса позивач не зміг пояснити, що перешкоджало йому, при його бажані ознайомитись з змістом оспорюваних договорів протягом 8 років (з моменту кладення договору по час пред`явлення позову).

Враховуючи , що позивачем не спростовано правомірності заяви від 12.11. 2013 року не підлягають до задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1287 та визнання недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу, укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1285, оскільки такі пункти були включені до договору на підставі такої заяви. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили, про відсутність волі позивача на придбання ОСОБА_3 майна за особисті кошти.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, правильно визначив характер існуючих між сторонами спірних правовідносин та дійшов обґрунтовано висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_1 позову, у зв`язку з чим правомірно відмовив у його задоволенні.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аргументи апеляційної скарги є ідентичними аргументам позовної заяви, не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та необхідності переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели або могло призвести до неправильного вирішення справи та слугували безумовною підставою до скасування судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Оскільки судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову через необґрунтованість останнього та апеляційний суд не знаходить підстав для скасування такого висновку, а тому в даному випадку не підлягає до застосування заява про сплив позовної давності.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: