Справа № 357/330/23
Провадження № 2/357/783/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Біла Церква в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_5 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 7/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0905 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:014:0154, яка належала йому на праві спільної сумісної власності. Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, оскільки зазначене майно перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток власників у ньому. Поділ земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя батька позивача не проводився, розмір його частки не визначався. Оскільки, померлий ОСОБА_6 був співвласником земельної ділянки, на праві спільної сумісної власності без визначення часток, то позивач вважає, що це право перейшло до нього. А тому позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 20.01.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив підготовче засідання (а.с. 32-33)

Ухвалою суду від 20.01.2023 року витребувано з Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .(а.с.35-36)

21.02.2023 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 66/2022 (а.с. 44-95).

02.03.2023 року представник позивача ОСОБА_5 подав заяву, в якій просив проводити підготовче засідання за відсутності сторони позивача, підготовче провадження по справі закрити (а.с.97).

Ухвалою суду від 02.03.2023 року підготовче провадження по цивільні справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 99-100).

В судове засідання позивач не з`явився, 30.03.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримали в повному обсязі (а.с. 125).

Відповідач Білоцерківська міська рада в судове засідання свого представника не направила, 02.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Білоцерківська міська рада є неналежним відповідачем по справі (а.с. 102-106)

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, направили до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали. (а.с. 123)

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.11.2021 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 11).

Встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . (а.с. 70 зворот)

Зі змісту позовної заяви вбачається, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на майно у вигляді 7/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0905 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:014:0154, яка належала йому на праві спільної сумісної власності.

Встановлено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, посвідченого 05.02.2018 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вишняк О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3-118 (а.с. 67 зворот)

Встановлено, що дружина померлого ОСОБА_8 відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після померлого ОСОБА_6 (а.с. 47)

Встановлено, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, та отримав відмову в оформленні спадкових прав за заповітом щодо майна померлого ОСОБА_6 на частку земельної ділянки, оскільки не визначена частка земельної ділянки, яка належить співвласникам, що унеможливлює видачу спадщини на ту частку земельної ділянки, що належала померлому (а.с.82-83)

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.02.2022 року земельна ділянка площею 0,0905 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:014:0154, на підставі спільної сумісної власності належить: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі рішення органу місцевого самоврядування Білоцерківської міської ради 5475-96-VII від 15.05.2020. (а.с. 15-17)

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач має намір прийняти спадщину після свого батька, однак, існують перешкоди для оформлення спадкових прав, оскільки ОСОБА_6 був співвласником земельної ділянки, яка належала чотирьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, поділ земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя ОСОБА_6 не проводився, розмір його частки не визначався.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи, що даний спір стосується спадкових правовідносин, окрім позивача інших спадкоємців на майно померлого ОСОБА_6 не має, тому належним відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування Білоцерківська МР.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Як встановлено судом, вказана земельна ділянка з кадастровим номером :03:014:0154, належала покійному ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя спадкодавця ОСОБА_6 не проводився, розмір його частки не визначався.

Таким чином, ОСОБА_6 був співвласником земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, і це право перейшло до його спадкоємця - ОСОБА_1 .

В схожих правовідносинах, подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 року по справі № 489/2165/19.

Враховуючи те, що до спадкоємця переходить в порядку спадкування право власності в тому обсязі та розмірі, яке належало спадкодавцю, то суд дійшов до висновку що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Позивач залишив судові витрати за собою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 357, 368, 370, 1216-1218, 1225-1226 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 86,89 Земельного Кодексу України, ст.ст. 4,15, 263-265, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, з кадастровим номером :03:014:0154, загальною площею 0,0905 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 06.04.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола