Справа № 331/1336/23
Провадження № 2-п/331/19/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

при секретарі Приходько Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 року по цивільній справі № 331/1336/23,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.04.2021 року у розмірі 35 729,01 грн., що складається з: 30 583,11 грн. - заборгованості за тілом кредита; 5145,90 грн. - заборгованості за простроченими відсотками та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду від 03.04.2023 року, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що судове рішення було отримане відповідачем 28.04.2023 р. Оскільки судові повістки відповідачу не надходили і особисто не вручені, тому він не з`явився на судове засідання та не повідомив суд про причину своєї неявки. Копії позовної заяви з додатками та ухвалу суду не отримував. Відповідач відкрив у АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок для отримання пенсії, в додаток до якої йому була ще оформлена кредитна картка із встановленим кредитним лімітом, якою він не користувався і не розраховувався. 09.12.2021 р. при отриманні пенсії у банкоматі побачив недостачу коштів, звернувся до відділення «Приватбанку», де йому повідомили, що з рахунків (пенсійного та кредитного) зняті кошти. Відповідачем було подано заяву до Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та написано заяву до банку, в якій вказано про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Дана заява була передана службі безпеки банку, рахунки були закриті у грудні 2021 року. Відповідач був позбавлений права заперечувати проти позову.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надав.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи про перегляд заочного рішення за їх відсутності, на вимогах заявлених у заяві наполягають.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заочне рішення суду було отримано засобами поштового зв`язку 29.04.2023 р., то строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду не пропущено.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність лише однієї з підстав, зазначених у наведеній нормі цивільного процесуального законодавства, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 27.02.2023 р., місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 на час розгляду справи було за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 викликався судом у судове засідання шляхом направлення повістки за вищевказаною адресою, які були повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з матеріалами справи, судові повістки надсилалися відповідачу ОСОБА_1 на останню відому суду адресу та заочне рішення було ухвалено з врахуванням положень ст. 223 ЦПК України.

З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином надсилав на останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 процесуальні документи суду, та повідомляв його про дату та місце проведення судового засідання, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду, відповідач вказав про те, що заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківській картці та належали АТ КБ «Приватбанк», було здійснено невідомою особою, про що ним 09.12.2021 року було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка була внесена до ЄРДР, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Таким чином, у силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із п. 14.16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов?язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705. Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відомості про інформування банку матеріали справи не містять. До моменту повідомлення користувачем (відповідачем) банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень ЦПК України, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, та ним доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано.

На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав для скасування заочного рішення по цій справі.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 року по цивільній справі № 331/1336/23 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Проте, у відповідності до частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: В.М. Світлицька