ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1276/23
провадження № 2/753/2800/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Херенкової К.К.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості, пені, додаткових витрат на утримання дітей,

в с т а н о в и в

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_4 ) про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості, пені, додаткових витрат на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 02.08.2008 перебувала у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2016 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на кожного з дітей, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 травня 2016 року, до досягнення дітьми повноліття.

До 29 вересня 2020 року відповідач працював у ТОВ «КПМГ-Україна» у якості провідного фахівця з розробки та тестування програмного забезпечення відділу розробки продуктів і з його заробітку стягувалися аліменти в середньому приблизно у розмірі 10 000 грн. на місяць. Згідно наказу № 237 - к від 29.09.2020 року відповідач був звільнений за власним бажанням з ТОВ «КПМГ - Україна».З березня місяця 2021 року відповідач перераховував аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн. на місяць, з січня 2022 року у розмірі 2000 грн., а з серпня місяця 2022 року перераховує 4000 грн. Матеріальне становище позивача в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, оскільки вона є інвалідом 1-ої «Б» групи, згідно довідки МСЕК потребує постійного стороннього догляду, отримує пенсію у розмірі 2400 грн. на місяць. Утримувати дітей з періодичних мінімальних перерахувань відповідача не виходить, оскільки діти ростуть, відповідно їх життєві потреби зростають. Відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, від сплати аліментів ухиляється. Життєві обставини свідчать про необхідність збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.

Позивач просить стягнути заборгованість зі сплати аліментів оскільки, на примусовому виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 753/9285/16 від 04.08.2021, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на кожного з дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 травня 2016 року і до досягнення повноліття кожним із дітей. Станом на 17.11.2022 року заборгованість зі сплати аліментів складає 121 822,73 грн. А також на підставі ст. 196 СК України неустойку (пеню) у розмірі 121 822,73 грн. та додаткові витрати на дітей у розмірі 8 838, 00 грн.

Ухвалою суду від 27.01.2023 року було відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

08.02.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

23.02.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 23.02.2023 було долучено відзив та відповідь на відзив до матеріалів справи.

23.02.2023 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23.02.2023 було повернуто заяву про забезпечення позову.

У судовому засіданні 21.03.2023 позивач та представник позивача надали пояснення по справі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

У судовому засіданні 31.03.2023 представник відповідача надав пояснення, заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши, осіб які приймали участь у розгляді справи, дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, з 02.08.2008 сторони перебували у шлюбі.

За час перебування у шлюбі народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 шлюб між сторонами розірвано.

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2016 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на кожного з дітей, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 травня 2016 року, до досягнення дітьми повноліття.

З позову вбачається та сторонами не спростовувалась та обставина, що до 29 вересня 2020 року відповідач працював у ТОВ «КПМГ-Україна» у якості провідного фахівця з розробки та тестування програмного забезпечення відділу розробки продуктів і з його заробітку стягувалися аліменти по рішенню суду.

Згідно наказу № 237-к від 29.09.2020 року відповідач був звільнений за власним бажанням з ТОВ «КПМГ - Україна».

Позивач посилається в позові, що з березня місяця 2021 року відповідач перераховував аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн. на місяць, з січня 2022 року у розмірі 2000 грн., а з серпня місяця 2022 року перераховує 4000 грн. Матеріальне становище позивача в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, оскільки вона є інвалідом 1 - ої «Б» групи, згідно довідки МСЕК потребує постійного стороннього догляду, отримує пенсію у розмірі 2400 грн. на місяць. Утримувати дітей з періодичних мінімальних перерахувань відповідача не виходить, оскільки діти ростуть, відповідно їх життєві потреби зростають. Відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, від сплати аліментів ухиляється. Життєві обставини свідчать про необхідність збільшення розміру аліментів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У ч. 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення.

У відзиві відповідач вказує, що з 30.09.2020 він не працює, у зв`язку з чим займається домогосподарством та вихованням дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.08.2020 (а.с. 164), що суттєво впливає на його матеріальний стан.

Під час розгляду справи представник відповідача також звертав увагу суду, що у відповідача нова родина, є ще третя дитина, так сталося що ОСОБА_4 не працює, оскільки займається доглядом та вихованням малюка, його матеріальний стан навпаки погіршився, а не покращивася, як вказує позивач у позові.

Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення заборгованості, пені зі сплати аліментів на утриманя дітей, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

При цьому, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Даною правовою нормою чітко визначено, що розмір заборгованості визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.11.2022, відповідач ОСОБА_4 станом на 17.11.2022 має заборгованість зі сплати аліментів що становить 121 822,73 грн.

08 липня 2017 року набув чинності Закон України від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до ст. 196 СК України, згідно з якими встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

Розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості (ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України).

Заборгованість по аліментам ОСОБА_4 становить 121 822,73 грн., а тому сума пені за несплату аліментів за період з жовтня 2020 року по жовтень 2022 року, зменшується до суми заборгованості, що складає 121 822,73 грн.

З огляду на положення ст. 196 Сімейного кодексу України, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 100% заборгованості по сплаті аліментів в сумі 121 822,73 грн.

Вказані позовні вимоги відповідають положенням законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Оцінюючи подані сторонами докази в сукупності суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність об`єктивних перешкод, які стали на заваді виконанню обов`язку зі сплати аліментів на утримання дітей. Посилання представника відповідача під час розгляду справи, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, судом оцінюється критично. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по аліментам державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.11.2022. Даний розрахунок ніким не оскаржувався та є чиними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Саме така правова позиція 25.04.2018 висловлена у Постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц.

Враховуючи, що стягнення пені спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дітей.

Позивач зазаначає, що 21 квітня 2020 рок придбала для всебічного розвитку дітей ноутбук «Lenovo» вартістю 8 838,00 грн.

Згідно із частиною першою ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

До особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати на дитину мають бути викликані особливими обставинами; наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення; ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини; у випадку коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17).

Разом з тим, суд вважає, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов`язковою не є.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20).

Крім того, відповідно до позиції Верховного суду, не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а саме: навчання дитини з метою здобуття професійної освіти (висновок Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19); витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц); витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка (постанова Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №369/11745/16-ц); вартість поїздки та відпочинку на морі, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування (без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням) (постанова Верховного Суду від 17 січня 2019 у справі № 720/1119/17).

Аналізуючи понесені позивачем витрати та докази понесення вказаних витрат, суд вважає що ці витрати не є додатковими, а охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дітей на користь матері.

Таким чином, витрати, понесенні позивачем, не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими певними якостями дітей, чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дітей, які компенсуються за рахунок отримання аліментів.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позовної заяви про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Судові витрати стягуються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості, пені, додаткових витрат на утримання дітей- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 121 822,73 грн., неустойку (пеню) зі сплати аліментів у розмірі 121 822,73 грн., а всього 243 645,46 грн.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2 436,45 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21.04.2023

Суддя: