КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Єдиний унікальний номер справи № 757/1707/23-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5631/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої руйнуванням житла,

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року справу передано на розгляд Васильківському районному суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду у встановлений строк не надходив.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 04 січня 2023 року ОСОБА_1 направив до Печерського районного суду м. Києва позовну заяву до Держави Україна особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої руйнуванням житла.

.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року справу передано на розгляд Васильківському районному суду Дніпропетровської області.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції посилався на те, що предметом позову є стягнення компенсації шкоди від руйнування 02 лютого 2015 року житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тому справа належить до територіальної підсудності не Печерського районного суду м. Києва, а Васильківському районному суду Дніпропетровської області, за місцезнаходженням нерухомого майна.

Колегія суддів не може погодитися з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч.1,2 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 17 ст. 28 ЦПК України, позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Як видно зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд стягнути з Держави Україна особі Кабінету Міністрів України за рахунок коштів Державного бюджету України компенсацію шкоди від руйнування 02 лютого 2015 року житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1 609 897,80 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що шкоду було завдано внаслідок артилерійського обстрілу (терористичного акту під час проведення антитерористичної операції).

З таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що спір виник з приводу нерухомого майна та розгляд цієї справи належить до територіальної підсудності Васильківського районного суду Дніпропетровської області за правилом виключної підсудності, є безпідставними, оскільки позивачем пред`явлено вимогу щодо відшкодування шкоди, тобто спір між сторонами не виник з приводу нерухомого майна, а тому положення частини першої статті 30 ЦПК України не підлягають до застосуванню.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №757/43306/16-ц.

Суд першої інстанції вказаного не врахував і постановив необґрунтовану ухвалу про передачу справи до іншого суду.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.І. Савченко