Ухвала

30 березня 2023 року

м. Київ

справа № 211/1476/18

провадження № 61-8458св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

учасники справи:

за первісним позовом:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 ,

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року у складі судді Ніколенко Д. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгоргованості.

Позов обґрунтований тим, що 12 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 11 лютого 2018 року утворилась заборгованістьурозмірі 62939,00 грн, з яких: 17328,69 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23000,61 грн - завідсотками за користування кредитом; 19 136,41 грн - за пенею; штрафи: відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови та Правила): 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 973,29 грн - штраф (процентна складова).

Просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 62 939,00 грн.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди, майнових збитків (реальної та упущеної вигоди), відшкодування витрат на інформаційно-консультаційні послуги для поновлення порушених прав.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що у неї відсутні договірні відносини з АТ «ПриватБанк», оскільки кредитні кошти вона не отримувала.

Зауважує, що стала жертвою організованої злочинної групи та визнана потерпілою у кримінальному провадженні.

Просила стягнути 62 939,00 грн на відшкодування майнової шкоди, 18615,00 грн- моральної шкоди,витрати на інформаційно-консультативні послуги фахівця - 10000,00 грн, винести окрему ухвалу і направити прокурору для внесення відомостей до ЄРДР.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 в частині вимог до АТ КБ «ПриватБанк» прийнятий до спільного розгляду з позовом АТ КБ «ПриватБанк». У залученні до участі у справі приватного виконавця Вольф Т. Л. та прокуратури Дніпропетровської області як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, відмовлено.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнено із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором від 12 лютого 2007 року № б/н, яка станом на 11 лютого 2018 року становить 17 328, 69 грн. В іншій частині позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. У зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольнивши частково позов АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, виходив з того, що ОСОБА_1 фактично отримала та використала кредитні кошти, які в добровільному порядку не повернула, тому підлягає стягненню в примусовому порядку сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 17 328,69 грн.

Відмовивши у позові АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення відсотків та неустойки, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності та необгрунтованості позовних вимог в цій частині, зокрема з того, що наданий до позовної заяви витяг з Умов та Правил не містить підпису відповідача, тому не визнається судом належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення відповідача з ними, а також доказом погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі відповідно до статей 207, 1055 ЦК України.

Відмовившиу зустрічному позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив того, що ОСОБА_1 , правильно ввівши пін-код кредитної картки (за її твердженням передавши його у користування третій особі),підтвердила факт покупки товару у сервісі «Оплата частинами» та факт укладення кредитного договору з банком.

Картка позичальника ОСОБА_1 не була втрачена, відомості про сповіщення відповідачем банк про втрату картки відсутні, оформлення послуги «оплата частинами» відбулась із використанням картки відповідача та введенням особистого пін-коду.

Відмовивши у зустрічному позові в частині відшкодування збитків (реальних та упущеної вигоди), моральної шкоди та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив того, що вони не доведені та передчасні, оскільки внаслідок саме винних дій відповідача ОСОБА_1 , які полягають у передачі нею третім особам, яких притягнено до кримінальної відповідальності, кредитної картки, відкритої на її ім`я, та повідомлення нею своїх персональних даних й пін-коду картки, за допомогою чого було проведено послугу «оплата частинами» та проведено списання кредитних коштів, тому відсутні підстави для стягнення збитків з АТ КБ «ПриватБанк». Відповідальність за списані з кредитного рахунку кошти несе власник рахунка- ОСОБА_1 .

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року вчастині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржувалося, суд апеляційної інстанції його не переглядав.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 18 травня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року в частині часткового задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» визнано неподаною та повернено заявникам.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, просить їх скасувати в частині вирішення зустрічного позову, передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Вона є потерпілою у кримінальному провадженні, збільшення ліміту овердрафту та зняття коштів відбулося внаслідок злочинних дій інших осіб.

Відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 614 ЦК України при збільшенні овердрафту кредитних карток за відсутності клієнта і оформлення переказів третім особам за інструментом «оплата частинами».

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У серпні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

ОСОБА_1 оскаржує в касаційному порядку рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року лише в частині зустрічного позову.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у справі за зустрічним позовом становить 81 554,00 грн, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час звернення з касаційною скаргою (станом на 01 січня 2021 року).

Касаційна скарга заявниці не містить посилання на випадки, визначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, як і посилання на докази на їх підтвердження.

Отже, Верховний Суд встановив, що провадження за касаційною скаргою у справі, що переглядається, відкрито помилково, оскільки скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову за зустрічним позовом, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, тому дійшов висновку про закриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги хоча і містять посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, проте зводяться до незгоди із встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до проваджена суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, які з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Оскільки Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не підлягають касаційному оскарженню, тому є підстави для закриття касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Щодо клопотань

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, то немає підстав для зупинення дії рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року, передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін ( статті 43, 402, 403, 436 ЦПК України).

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 396, 402, 403, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про відшкодування моральної шкоди, майнових збитків (реальної та упущеної вигоди), відшкодування витрат на інформаційно-консультаційні послуги для поновлення порушених прав закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко