Провадження № 4-с/761/17/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

представника скаржника: Пасічник К.М.

стягувача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на дії Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 , про визнання неправомірною та скасування вимоги, -

встановив:

Адвокат Пасічник К.М. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства (ст.447 ЦПК України) із вказаною скаргою на дії Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 , відповідно до якої скаржник просить суд: визнати неправомірною та скасувати вимогу від 29.06.2021 №64257267/20 від старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ у місті Києві Бахрушина А.М. (Т. 2 а.с. 94-99).

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28.12.20 року, зміненим Київським апеляційним судом 08.09.2020 року за ОСОБА_1 визнано право проводити час із дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 8 год. ранку кожної першої та третьої п`ятниці місяця по 8 год. вечора кожної першої та третьої неділі місяця за місцем проживання батька, без присутності матері, ОСОБА_2 , у квартирі АДРЕСА_1 або у заміському будинку АДРЕСА_2 . На примусове виконання рішення було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1. Оскільки діти зареєстровані та проживають із матір`ю, до середини березня 2021 року батько приходив у відведені судом дні та години, та забирав дітей без створення будь-яких перешкод з боку їх матері. За цим процесом неодноразово спостерігав державний виконавець Бахрушин А.М., який приходив, разом із батьком, за місцем проживання дітей.

У скарзі зазначено, що 06.07.2021 року вранці, ОСОБА_2 отримала поштою: 1) нову вимогу від 29.06.2021 №64257267/20 від старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ у місті Києві Бахрушина А.М. доставити дітей за місцем проживання батька о 02.07.2021 о 8 год. ранку, тобто за чотири дні до дати отримання вимоги; 2) постанову про накладення штрафу від 29.06.2021 у розмірі 4800 грн. за невиконання вимоги 14.06.2021 №64257267/20 доставити дітей за місцем проживання батька 18.06.2021 року, о 8 год. ранку, про яку йшлося вище, і яка також була одержана із запізненням.

Скарга мотивована тим, що, на думку скаржника вказане вище рішення суду не встановлює обов`язку ОСОБА_2 доставляти дітей за місцем проживання батька, а вказує на таке місце проживання як на локацію, за якою батько має право проводити час із дітьми без присутності матері. Проведення часу із дітьми у визначених судом локаціях є виключно правом, а не обов`язком батька, яке він може, у певні дні, хотіти та могти здійснювати, а у певні дні - не хотіти або не могти. Це право кореспондує виключно обов`язку матері не перешкоджати батькові проводити час із дітьми у визначені судом дні та години, забезпечивши доступ батька до дітей, які проживають із нею, воно не може кореспондувати обов`язку матері доставляти дітей за місцем проживання батька, якщо такий обов`язок не покладено на неї судом.

У зв`язку із чим, ОСОБА_2 просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року відмовлено у відкриті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 10-12).

Постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2022 року частково задоволено скаргу ОСОБА_2 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Пасічник К.М., яка діє на підставі договору та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року і в частині оскарження вимоги старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича від 29.06.2021 року №64257267/20 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (Т. 1 а.с. 99-104).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2022 прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_2 на дії Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 у вказаній частині та призначено її до розгляду в судовому засіданні (Т. 1 а.с. 121).

07.11.2022 року до суду надійшло клопотання представника скаржника адвоката Пасічник К.М. про залучення до матеріалів справи копій документів.

13.12.2022 року до суду надійшов відзив стягувача ОСОБА_1 у якому останні викладено заперечення щодо скарги, зазначено, що вимога державного виконавця правомірна та відповідно постанови винесенні з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» оскільки заявниця, як боржник у виконавчому провадженні їх не виконала та просив відмовити у задоволенні скарги.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_5 вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги з тих підстав, що вимога державного виконавця правомірна та відповідно постанови винесенні з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» оскільки заявниця, як боржник у виконавчому провадженні їх не виконала.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бахрушин Андрій Миколайович в судове засідання не з`явився, правом на надання заперечень щодо скарги не скористався.

А тому, у відповідності до положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, вислухавши представника заявника і стягувача, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Крім того, згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

В той же час, згідно з ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось учасниками справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року, яке змінено Постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2020 року у цивільній справі №761/47919/18, було визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши графік побачень батька, без присутності матері, наступним чином:

- кожну першу та третю неділю місяця з 08 години п`ятниці до 20 години неділі за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 або заміському будинку АДРЕСА_3 без обмеження місця прогулянок, з дотриманням режиму дня для дітей;

- в літній період, щороку, за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та згодою самих дітей, з врахуванням стану їх здоров`я, чотирнадцять днів для відпочинку та оздоровлення дітей у місті, визначеному батьком за погодженням з матір`ю дітей, без супроводу матері.

На підставі судового рішення був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Шевченківському РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 відкрито 25.01.2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича перебуває виконавче провадження №64257267 з примусового виконання виконавчого листа №761/47919/19, виданого 06.10.2020 року Шевченківським районним судом м.Києва, за яким встановлено графік побачень батька - ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено графік побачень батька, без присутності матері, наступним чином:

- кожну першу та третю неділю місяця з 08 години п`ятниці до 20 години неділі за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 або заміському будинку АДРЕСА_3 без обмеження місця прогулянок, з дотриманням режиму дня для дітей;

-в літній період, щороку, за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та згодою самих дітей, з врахуванням стану їх здоров`я, чотирнадцять днів для відпочинку та оздоровлення дітей у місті, визначеному батьком за погодженням з матір`ю дітей, без супроводу матері.

Вимогою від 29.06.2021 року за № НОМЕР_1/20 державний виконавець вимагав у ОСОБА_2 , щоб 02.07.2021 року о 08:00 год. з метою виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва №761/47919/18 виданого 06.07.2020 надати дітей для побачення дітей з батьком за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 212-213).

Як вбачається з Постанови Київського апеляційного суду від 08.09.2020 року у справі №761/47919/18 для ОСОБА_1 , з огляду на наявність спору з ОСОБА_2 щодо участі батька, який проживає окремо, у вихованні дітей, визначені такі способи його участі як - кожну першу та третю неділю місяця з 08 години п`ятниці до 20 години неділі за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 або заміському будинку АДРЕСА_3 без обмеження місця прогулянок, з дотриманням режиму дня для дітей; - в літній період, щороку, за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та згодою самих дітей, з врахуванням стану їх здоров`я, чотирнадцять днів для відпочинку та оздоровлення дітей у місті, визначеному батьком за погодженням з матір`ю дітей, без супроводу матері.

Проте суд, зауважує, що вказане судове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року, яке змінено Постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2020 року у цивільній справі №761/47919/18, не містить зобов`язання для ОСОБА_2 приводити (доставляти) дітей за місцем проживання батька.

З урахуванням малолітнього віку дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які залишилися проживати разом з матір`ю, слід розуміти, що місцем фактично перебування дітей є місце їх проживання із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (Т. 2 а.с. 13,14).

Оскільки батько ОСОБА_1 заявив в суді про порушення його прав та вимагав їх поновлення відповідно до ст. 157 СК України то, отримавши судове рішення, останній має право скористатися ним для досягнення своєї мети.

Таким чином, на переконання суду, не ОСОБА_2 повинна приводити дітей для побачень з батьком, а саме ОСОБА_1 , керуючись судовим рішенням, може реалізувати своє право та бажання бачитись з дітьми, зустрічатися з ними та приймати участь в їх вихованні. При цьому, ОСОБА_2 згідно рішення суду не повинна чинити останньому в цьому перешкоди, однак обов`язку доставляти дітей за вказаними у вимозі адресами, суд її не зобов`язував.

Особа, яка заявила про порушення її прав та отримала судове рішення, може виявити волю та бажання мати побачення з дітьми в межах, визначених судовим рішенням, які можуть бути розширеними за згодою сторін, з`явитися за місцем проживання/перебування дітей, батько може відмовитися мати певні побачення, оскільки мова йдеться про реалізацію його прав, а не обов`язків. Особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

ОСОБА_1 на підставі рішення суду отримав право брати дітей для подальшого проведення з ними спільного часу та в межах встановленого часу повертати дітей за місцем їх проживання/перебування, передаючи їх законному представнику - матері ОСОБА_2 .

Крім того, стягувачем ОСОБА_1 не надано доказів та не зафіксовано державним виконавцем, що ОСОБА_1 не зміг забрати дітей 02.07.2021 у їх матері ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що рішення підлягає обов`язковому виконанню, оскільки набрало законної сили. Так, за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню встановлена відповідальність згідно чинного законодавства, зокрема, кримінальна (ст. 382 КК України). Проте, в даному випадку, покладення на боржника обов`язку доставляти дітей за адресою його проживання є покладенням на неї додаткових обов`язків, які не визначені судовим рішення.

Крім того, слід зазначити про те, що вимога від 29.06.2021 року про виконання рішення суду була фактично направлена 30.06.2021, а вручена скаржнику 06.07.2021, тобто після строку виконання вимог, який зазначено у вимозі, що підтверджується копією конверту та відстеженням поштового відправлення з інтернет-ресурсу Укрпошти за штрих-кодом конверту - 819 (Т.1 а.с. 212; Т. 2 а.с. 38).

Стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням (ч.1 зазначеної статті).

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем (ч.2).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях державного виконавця є порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті вимоги. Так, прийняття вимог державним виконавцем відноситься до його повноважень згідно ст.ст.18, 19, 63 Закону України «Про виконавче провадження», однак, в даному випадку саме оскаржувана вимога є неправомірною, так як винесена старшим державним виконавцем Бахрушиним А.М. вимога на виконання рішення суперечить тим правам та обов`язкам, які визначені для ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у постанові Київського апеляційного суду від 08.09.2020.

На підставі наведеного, скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а вимога від 29.06.2021 року №64257267/20 старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича визнається неправомірною та підлягає скасуванню.

НА підставі викладено, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447 - 453 ЦПК України, суд,

ухвалив:

скаргу ОСОБА_2 на дії Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 , про визнання неправомірною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати вимогу від 29.062021 №64257267/20 старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31.03.2023.

Суддя :