Справа № 444/683/23
Провадження № 2/444/431/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

14 червня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю представника позивача - Горбової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення суми зайво отриманої пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми зайво отриманої пенсії, у якому просить стягнути з відповідача надміру виплачені кошти у розмірі 7 576 ,00 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебував ОСОБА_1 як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААВ №346707 відповідачу було встановлено ІІІ групу загального захворювання до 30.09.2021 року, дата чергового переогляду 01.10.2021 року.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19) від № 540-ІХ від 30.03.2020 року, розділ XV Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено новим пунктом 14-6, яким передбачено, що у випадку пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю.

На виконання вищезазначених нормативних актів, відповідачу було продовжено виплату пенсії в період з 01.10.2021 року (з дати закінчення встановленої інвалідності згідно довідки МСЕК 12 ААВ №346707) по 28.02.2022 року.

На адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 11.02.2022 року надійшла заява від ОСОБА_1 з проханням припинити виплату пенсії, так як він не буде проходити повторний огляд, а переплату пенсії зобов`язується повернути.

Тобто виходячи з наведеного вище, відповідач з 01.10.2021 року права на отримання пенсії не мав. В зв`язку із чим виникла переплата пенсії в сумі 7576,00 грн.

З приводу погашення переплати пенсії Головним управлінням відповідачу було надіслано листи щодо причини виникнення переплати та запропоновано повернути переплату, а саме: 30.03.2022 за №1300-5217 - 8/24581; 04.05.2022 за №1300-5217 - 8/35766; 29.06.2022 за № 1300-5217 - 8/56468; 16.08.2022 за № 1300-5217 - 8/72521.

Станом на сьогоднішній день відповідач у добровільному порядку зайво одержані кошти у сумі 7576,00 грн. не повернув.

Відтак, у зв`язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі з повідомленням (викликом) сторін на 10.05.2023 року.

10.05.2023 року у зв`язку із неявкою сторін в справі розгляд справи відкладено на 14.06.2023 року.

Представник позивача в судовому засідання 14.06.2023 року позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав, та з врахуванням поданих до суду доказів, просила суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, також беручи до уваги, що відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи у спорі про стягнення суми зайво отриманої пенсії по суті, та вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Заслухавши думку представника позивача, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено новим пунктом 14-6, яким передбачено, що у випадку пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю.

Постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 01.03.2020 року, №392 від 20.05.2020 року, № 641 від 22.07.2020 року, № 1236 від 09.12.2020 встановлено та продовжено дію карантину на території України.

Як встановлено із матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, відповідно до довідки МСЕК серії 12ААВ №346707 відповідачу ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу загального захворювання до 30.09.2021 року, дата чергового переогляду 01.10.2021 року, на підставі якої відповідачу було призначено пенсію по інвалідності.

Відділом обслуговування громадян №14 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області з метою досудового врегулювання спору 30.03.2022 за №1300-5217 - 8/24581; 04.05.2022 за №1300-5217 - 8/35766; 29.06.2022 за № 1300-5217 - 8/56468; 16.08.2022 за № 1300-5217 - 8/72521 на адресу відповідача було направлено листи по питанню виплати пенсії (арк.спр. 4-9).

Із копії письмової заяви ОСОБА_1 від 11.02.2022 року, встановлено, що він звернувся до позивача з проханням припинити виплату пенсії, так як він не буде проходити повторний огляд, а переплату пенсії зобов`язується повернути (арк.спр. 3).

З матеріалів позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 здійснено переплату пенсії в сумі 7576,00 грн., що також підтвердила представник позивача в судовому засіданні.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Згідно зі ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

У ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду у порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд (ч. 3 ст. 35 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

У разі припинення виплати пенсії внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку (ч. 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Отже, орган пенсійного забезпечення, який мав інформацію про період інвалідності відповідача ОСОБА_1 , мав здійснювати виплати виключно в період, встановлений МСЕК.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню, а саме: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц не встановила.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів.

Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі № 711/1509/17 від 12.12.2018, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме: через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Так, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_1 вчинив зловживання щодо умисного безпідставного отримання пенсії.

Оскільки зловживань з боку ОСОБА_1 при поданні документів для призначення пенсії не встановлено, доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття ним отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, а також наявності рахункової помилки, матеріали справи не містять, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог не має.

Таким чином, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Таким чином, проаналізувавши доводи позивача, наявні в матеріалах справи докази, оскільки позивачем не надано суду доказів недобросовісної поведінки відповідача та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ч.1 ст. 141 ЦПК України, якою встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір, сплачений ГУ ПФУ у Львівській області, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення суми зайво отриманої пенсії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, юридична адреса: 79016 м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, Львівського району Львівської області, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 21.06.2023 року.

Суддя: Олещук М. М.