Провадження № 2/761/6616/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про повернення безпідставно стягнутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 р. до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшов вказаний позов, який було передано судді 31.03.2023 р.

Дослідивши матеріали позову, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить повернути безпідставно набуті кошти.

Так, у позові представником позивача зауважено, що згідно ч.3 ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів" його довіритель звільнений від сплати судового збору, звертаючи увагу суду на постанову Верховного Суду від 19.10.2022 року у справі №743/1481/21, в якій висловлено позицію, що позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, суд не погоджується з доводом представника про те, що зазначена практика касаційної інстанції застосовується і при поверненні безпідставно стягнутих грошових коштів, що були стягнені на підставі виконавчого напису, оскільки у вказаній постанові Верховного Суду зроблено правовий висновок лише в рамках сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та не досліджено питання стосовно звільнення від сплати судового збору за вимогу про повернення безпідставно набутих коштів.

Отже, вказаний правовий висновок Верховного Суду не є релевантним до даної справи.

Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак, в позовній заяві відсутнє відповідне обґрунтування позовної вимоги з посиланням на положення Закону України «Про захист прав споживачів», тому суд приходить до висновку, що позивач звернулася до суду за захистом цивільних прав, оскільки внаслідок визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, відпала правова підстава для стягнення коштів в рамках виконавчого провадження, а тому судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року встановлено у розмірі 2684 гривні.

Згідно із ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням ціни позову, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1073,60 грн., надавши до суду платіжний документ про оплату для суду та відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 177, 185, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про повернення безпідставно стягнутих коштів, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Ухвала оскарження не підлягає.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА