Постанова

Іменем України

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 2-764/08

провадження № 61-19327св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Зимноводівська сільська рада Львівського (Пустомитівського) району Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Зимноводівської сільської ради Львівського (Пустомитівського) району Львівської області, подану адвокатом Медводем Василем Осиповичем, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2008 року Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Львівський облавтодор») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, визнати право власності на нежитлові будівлі.

Позов обґрунтований тим, що 02 липня 2004 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника філії «Пустомитівська ДЕД» Дочірнього підприємтсва «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - Пустомитівська ДЕД).

Відповідно до наказу позивача від 07 травня 2007 року № 150 (далі - наказ № 150), зобов`язано начальників філій ДП «Львівський облавтодор», зокрема Пустомитівської ДЕД, з метою прискорення роботи з оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно у строк до 01 липня 2007 року здійснити усі передбачені законодавством дії для оформлення та отримання свідоцтв, про що щомісячно до третього числа наступного за звітним місяця доповідати позивачу.

Згідно з наказом № 150 начальнику Пустомитівської ДЕД ОСОБА_1 доручено оформлення свідоцтв про право власності на будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (далі - спірні будівлі), проте він не вчинив дій щодо оформлення цих свідоцтв.

Просило з урахуванням зміни предмета позову зобов`язати начальника Пустомитівської ДЕД ОСОБА_1 виконати свої посадові обов`язки щодо оформлення та отримання свідоцтв про право власності на спірні будівлі, визнати за ДП «Львівський облавтодор» право власності на ці будівлі.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2008 року позов задоволено. Зобов`язано начальника Пустомитівської ДЕД ОСОБА_1 виконати свої посадові обов`язки щодо оформлення та отримання свідоцтв про право власності на спірні будівлі, що є власністю ДП «Львівський облавтодор», а саме:

одноповерхову будівлю - будинок КСО, позначений на поверховому плані літ. «Б-1», загальною площею 4,2 кв. м, що складається із службового приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 4,2 кв. м;

одноповерхову будівлю - котельню, позначену на поверховому плані літ. «В-1», загальною площею 102,1 кв. м., що складається із службових приміщень, позначених на технічному плані цифрою «1», площею 79,1 кв. м і цифрою «2», площею 23,0 кв. м;

одноповерхову будівлю - електрощитову, позначену на поверховому плані літ. «Г-1», загальною площею 7,4 кв. м, що складається з приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 7,4 кв. м;

одноповерхову будівлю - майстерню, позначену на поверховому плані літ. «Д-1», загальною площею 74,6 кв. м, що складається з приміщень, позначених на технічному плані цифрою «1», площею 51,6 кв. м і цифрою «2», площею 23 кв. м;

одноповерхову будівлю - склад деревопродукції, позначений на поверховому плані літ. «Е-1», загальною площею 66,2 кв. м, що складається з приміщення підвалу, позначеного на технічному плані цифрою «І», площею 18,5 кв. м, приміщень позначених на технічному плані цифрою «1», площею 15,9 кв. м, цифрою «2», площею 8,7 кв. м, цифрою «3», площею 3,4 кв. м, цифрою «5», площею 17,7 кв. м, приміщення коридору, позначеного на технічному плані цифрою «4», площею 2,0 кв. м, розташованих на першому поверсі будинку;

одноповерхову будівлю - прохідну, вагову, позначену на поверховому плані літ. «Є-1», загальною площею 29,2 кв. м, що складається з приміщень позначених на технічному плані цифрою «1», площею 11,1 кв. м, цифрою «2», площею 7,4 кв. м, цифрою «3», площею 10,7 кв. м;

одноповерхову будівлю - піскобазу, позначену на поверховому плані літ. «Ж-1», загальною площею 192 кв. м, що складається з приміщень гаражів, позначених на технічному плані цифрою «1», площею 30,2 кв. м, цифрою «2», площею 29, 4 кв. м, розташованих на цокольному поверсі (підвалі) та приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «3», площею 132, 4 кв. м.

одноповерхову будівлю - столярний цех, позначений на поверховому плані літ. «З-1», загальною площею 53 кв. м, що складається з приміщень, позначених на технічному плані цифрою «1», площею 27,5 кв. м і цифрою «2», площею 25, 5 кв. м;

одноповерхову будівлю -складські приміщення, позначені на поверховому плані літ. «И-1», загальною площею 56,4 кв. м, що складаються з приміщення тамбуру, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 5,5 кв. м, службових приміщень, позначених на технічному плані цифрою «2», площею 10,6 кв. м, цифрою «3», площею 12,6 кв. м, цифрою «5», площею 11,5 кв. м, цифрою «6», площею 13,1 кв. м, приміщення коридору, позначеного на технічному плані цифрою «4», площею 3,1 кв. м.

Визнано право власності ДП «Львівський облавтодор» на спірні будівлі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оскарження рішення суду першої інстанції

У жовтні 2019 року Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області (з 25 листопада 2020 року назву змінено на Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області) (далі - Зимноводівська сільська рада), яка не брала участі у справі, оскаржила заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2008 року до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення без з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та без залучення її, як особи, права якої порушено оскаржуваним судовим рішенням.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Зимноводівської сільської ради на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2008 року закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на заявника, як орган місцевого самоврядування, поширюється присічний річний строк на оскарження рішення суду першої інстанції, визначений абзацом третім частини третьої статті297 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, що передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції посилався на правові висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05, провадження14-262цс19.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2020 року Зимноводівська сільська рада через адвоката Медводя В. О. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року, просила її скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину другу статті 358 ЦПК України, з урахуванням частини третьої статті 3 ЦПК України.

Аргументи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ДП «Львівський облавтодор» просить залишити касаційну скаргу Зимноводівської сільської ради без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 2-3887/2009, провадження № 14-36цс21.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року провадження у справі поновлено.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченої абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

З огляду на зазначені норми права, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак (стаття 6 ЦПК України).

Майнові цивільні відносини базуються, зокрема, на юридичній рівності (частина перша статті 1 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 318 ЦК України суб`єктами права власності є український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу; усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.

Суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава та територіальні громади (частина перша статті 374 ЦК України).

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частина третя статті 319 ЦК України), зокрема і права на захист цивільного права та інтересу (частини перша та друга статті 15 ЦК України).

Відповідно до статті 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права й обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина п`ята статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц від 05 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21і № 922/1830/19).

Позивач ініціював спір, зокрема про визнання права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади Зимноводівської сільської ради. Сільська рада діє у спірних матеріальних правовідносинах як представник інтересів власника земельної ділянки - відповідної територіальної громади. Проте такого власника позивач не визначив відповідачем у справі про визнання права власності на споруди, зведені на вказаній земельній ділянці.

30 вересня 2020 року суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження з посиланням на абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» (далі - Закон № 4176-VI) та висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05, провадження14-262цс19.

Верховний Суд не погоджується з вказаними висновки суду апеляційної інстанції, з огляду на те, що припис абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 4176-VI є незастосовним, оскільки він був відсутнім на час ухвалення рішення суду першої інстанції, а сільська рада, яка діє як представник територіальної громади, що не була залученою до участі у справі, подала апеляційну скаргу після набрання чинності Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009, провадження № 14-36цс21.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України у редакції на час звернення Зимноводівської сільської ради з апеляційною скаргою (далі - ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Аналогічний за змістом припис був передбачений у частині третій статті 2 ЦПК України у редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції (далі - ЦПК України у редакції Закону № 962-V).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII. Аналогічний припис був передбачений у частині першій статті 72 ЦПК Україниу редакції Закону № 962-V.

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII, застосовним до судових рішень, ухвалених судами першої інстанції перед набранням чинності цією редакцією кодексу, такі рішення набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Порядок і строки оскарження судового рішення, ухваленого судом першої інстанції до 15 грудня 2017 року, були визначені у частині першій статті 294, абзаці третьому частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 962-V.

Відповідно до частини першої, третьої статті 294 ЦПК України у редакції Закону № 962-V заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції можна було подати протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подавалась протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишались без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайшов підстав для поновлення строку, про що постановлялась ухвала.

03 серпня 2010 року набрав чинності Закон України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з цим Законом статтю 294 ЦПК України викладено у новій редакції. Зокрема, відповідно до частин першої, третьої статті 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подавалась протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, могли подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (частина перша була чинною до 14 грудня 2017 року включно). Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишалась без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для поновлення строку, про що постановлялась ухвала (частина третя була чинною до 14 січня 2012 року включно).

15 січня 2012 року набрав чинності Закон № 4176-VI.

Відповідно до Закону № 4176-VI частину третю статті 294 ЦПК України було виключено, а частину третю статті 297 ЦПК України викладено у новій редакції, яка була чинною до 14 грудня 2017 року включно. Зокрема, в абзаці третьому частини третьої цієї статті у редакції Закону № 4176-VI було передбачено, що незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Згідно з матеріалами справи суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову 08 грудня 2008 року, до набрання чинності Законом № 4176-VI.

Після 13 серпня 2019 року, тобто після набрання чинності Законом № 2147-VIII, Зимноводівська сільська рада, яка не брала участі у справі, через свого представника ознайомилась із матеріалами справи й отримала копію рішення суду, а 30 вересня 2019 року подала апеляційну скаргу на це рішення.

Верховного Суду зауважує, що абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 4176-V стосувався випадків, коли після спливу присічного строку рішення суду першої інстанції оскаржила сторона спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16), від імені якої у спірних правовідносинах діяв орган державної влади чи місцевого самоврядування, якщо така сторона брала участь у справі та була належно повідомленою про її розгляд.

Аналогічні правові висновки, сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009, провадження № 14-36цс21, яка відступила від висновку, викладеного у її постанові від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05, провадження14-262цс19.

Територіальна громада міста, в інтересах якої діє Зимноводівська сільська рада, не брала участі у справі (не була її стороною), але щодо неї суд вирішив питання про її право власності. Ні сільська рада, ні інший орган, що уповноважений представляти інтереси територіальної громади як власника землі, не були залучені до участі у справі. З огляду на вказане для визначення межі строку на апеляційне оскарження абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 4176-V не є застосовним.

Згідно з матеріалами справи перебіг строку на апеляційне оскарження судового рішення від 08 грудня 2008 року для Зимноводівської сільської радирозпочався з моменту отримання копії цього рішення, а саме після 13 серпня 2019 року. Оскільки сільська рада 30 вересня 2019 року звернулась до суду з апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції безпідставно вважав, що строк на апеляційне оскарження є пропущеним, і таким, що не підлягає поновленню, з огляду на його присічність.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної безпідставно закрив провадження у справі, посилаючись на те, що на Зимноводівську сільську раду поширюється вимога про присічний річний строк на оскарження рішення суду першої інстанції, визначений абзацом третім частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 4176-VI, що передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги Зимноводівської сільської ради, скасування ухвали Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року про закриття апеляційного провадження та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Зимноводівської сільської ради Львівського (Пустомитівського) району Львівської області, подану адвокатом Медводем Василем Осиповичем, задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року про закриття апеляційного провадження скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко