Ухвала

Іменем України

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 646/4206/21

провадження № 61-4629ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2023 року у складі колегії суддів: Лобова О. А., Дороша А.І ., Триголова В. М., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи: державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Носова Олена Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович, публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк», ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 готується позовна заява до ОСОБА_4 , державного реєстратора Печенінізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С. В. про визнання недійсними: іпотечного договору № 2008/1207/55-013-2-1, посвідченого 29 грудня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О. В.; договору купівлі-продажу майнових прав від 19 жовтня 2018 року № 919/К; договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 від 29 грудня 2007 року, посвідченого 19 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В.; договору купівлі-продажу майнових прав від 05 грудня 2018 року; договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1, посвідченим 05 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. О.; скасування рішення Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С. В. про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та припинення права власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна-зазначену квартиру.

ОСОБА_1 стверджувала, що мають місце обставини, за наявності яких невжиття заходів забезпечення позову маже істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист її прав та інтересів, за захистом яких вона має намір звернутись до суду, а саме відповідач ОСОБА_4 , як власник майна, може відчужити зазначену квартиру чи розпорядитися нею іншим чином, що може унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позову та забезпечити ефективний захист.

ОСОБА_1 просила вжити заходи забезпечення позову у порядку статей 149-150 ЦПК України до подання позовної заяви відповідно до статті 152 ЦПК України у вигляді:

заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні, а також дії, направлені на розпорядження та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , до набрання остаточним рішенням у справі законної сили.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова в складі судді: Проценко А. М., від 07 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову на квартиру АДРЕСА_1 . У задоволенні інших вимог відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також врахувавши співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, звернення позивача до суду за захистом своїх прав шляхом визнання недійсними договорів, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та припинення права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , вважав обґрунтованою зазначену заяву в частині необхідності накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову на спірну квартиру, так як невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки заявником наведено докази здійснення спроб продажу вказаного нерухомого майна відповідачем;

з огляду на обраний вид забезпечення позову шляхом накладення арешту, який не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, з урахуванням відсутності доказів завдання відповідачу збитків в результаті накладення арешту на майно, наявність реального спору щодо вказаної квартири, існування ризику утруднення виконання судового рішення у випадку його задоволення суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову;

заявлені заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні, а також дії, направлені на розпорядження не підлягають задоволенню та є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року скасовано та ухвалено нову постанову.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення;

умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання;

заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача;

ОСОБА_1 при поданні 29 червня 2021 року заяви про забезпечення позову в порядку статей 149-150 ЦПК України не повідомила суду про те, що постановою Харківського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі № 646/9283/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог про: визнання недійсним договору №919/К від 19 жовтня 2018 купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 ; визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 від 29 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 19 жовтня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В. за реєстровим № 1083; визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 05 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 05 грудня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. О. за реєстровим № 7094; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 , в номер запису обтяження 5417987 (спеціальний розділ), вид обтяження заборона на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :14537560; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 прав іпотекодержателя номер запису про іпотеку (спеціальний розділ), об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14537560; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року у виді арешту на квартиру АДРЕСА_1 ;

згідно заяви про забезпечення позову, змісту поданого позову, ОСОБА_1 пред`явила практично ідентичні вимоги після вирішення спору по суті у справі № 646/9283/18 - додатково заявлена вимога про визнання недійсним договору іпотеки № 2008/1207/55-013-2-1, укладеного між АКБ «ТАС Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 , посвідченого 29 грудня 2007 року; припинення права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру, а також змінений склад учасників справи, їх процесуальний статус;

такі дії містять ознаки зловживання процесуальними правами (пункт 2 частини другої статті 44 ЦПК України);

пред`явлений ОСОБА_1 позов не містить вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, а вимоги про визнання недійсними угод щодо відступлення прав вимоги, купівлі-продажу прав вимоги і скасування рішень державного реєстратора вже вирішені судом у межах розгляду іншої справи; виконання можливого рішення суду про визнання недійсним договору іпотеки і припинення права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру не залежить від наявності чи відсутності арешту на цю квартиру, накладеного як забезпечення позову;

з урахуванням наведених обставин, апеляційний суд зробив висновок, що ухвала суду про забезпечення позову не відповідає критерію співмірності заявленим вимогам, тому ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_1 31 березня 2023 року через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Колесніковим А. Г., на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

під час ухвалення оскарженої постанови апеляційний суд не урахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, відповідно до якого при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20). Отже, відповідач ОСОБА_4 у випадку скасування забезпечення позову отримає реальну можливість розпорядитися квартирою, що є предметом спору, внаслідок чого ОСОБА_1 змушена буде звертатися з новим позовом до особи, яка набула право власності на спірну квартиру від ОСОБА_4 , що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, чого апеляційний суд не урахував;

апеляційний суд не урахував висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 645/3067/19, від 03 лютого 2022 року у справі № 295/8285/19-ц; від 19 листопада 2021 року у справі № 663/1719/19; від 06 травня 2022 року у справі № 607/28363/19, а також в ухвалах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року та від 02 листопада 2022 року у справі № 579/5454/19, згідно яких вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності є правомірним та ефективним способом захисту прав позивача, з урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

апеляційний суд, як підставу для скасування забезпечення позову вказав на ту обставину, що пред`явлений ОСОБА_1 позов не містить вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння. Однак підстав вважати віндикаційний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння за обставин існуючих між сторонами договірних правовідносин належним способом захисту прав позивача немає. Питання належно чи не належно обраного позивачем способу захисту порушеного права вирішується судом під час вирішення спору по суті, отже суд апеляційної інстанції не уповноважений надавати правову оцінку заявленим позовним вимогам під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення позову та обґрунтовувати відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову такими мотивами;

апеляційний суд зробив хибний висновок про наявність у діях ОСОБА_1 зловживання процесуальними правами, без належних до того правових підстав та без дослідження достовірних доказів, що могли б підтвердити існування таких обставин. Подання декількох позовів зумовлено множинністю осіб у правовідносинах, а також змінами у законодавстві, переглядом висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. Апеляційний суд, зазначивши, що ОСОБА_1 при поданні заяви про забезпечення позову не повідомила суду про постанову у справі № 646/9283/18, послався на цю обставину як на підставу скасування ухвали про забезпечення позову та не урахував, що норми ЦПК України не передбачають такого обов`язку заявниці. Розгляд питання про те, чи мають застосовуватися правові наслідки подання ОСОБА_1 декількох позовів мають вирішуватися судом, який розглядає позов по суті, а не апеляційним судом під час розгляду питання правомірності вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що 02 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання договорів недійсними, скасування рішення про реєстрацію права власності та припинення права власності, просила:

визнати недійсним іпотечний договір № 2008/1207/55-013-2-1, укладений між АКБ «ТАС Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 , посвідчений 29 грудня 2007 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О. В., зареєстрований в реєстрі за № 618 з усіма додатками та доповненнями до нього;

визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 19 жовтня 2018 року № 919/К укладений між АТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_5 ;

визнати недійсним договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 від 29.12.2007 укладений між АТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_5 , посвідчений 19 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В., зареєстрований в реєстрі за № 1083; договір купівлі-продажу майнових прав від 05 грудня 2018 року без номеру, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений 05 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. О., зареєстрований в реєстрі за № 7094;

скасувати рішення Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С. В. від 25 січня 2019, індексний № 45215165 про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та припинити право власності ОСОБА_4 на спірну квартиру (а. с.51-59).

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 при поданні 29 червня 2021 року заяви про забезпечення позову в порядку статей 149-150 ЦПК України не повідомила суду про те, що постановою Харківського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі № 646/9283/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог про: визнання недійсним договору №919/К від 19 жовтня 2018 купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 ; визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 від 29 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 19 жовтня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В. за реєстровим № 1083; визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 05 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 05 грудня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. О. за реєстровим № 7094; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 , в номер запису обтяження 5417987 (спеціальний розділ), вид обтяження заборона на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :14537560; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 прав іпотекодержателя номер запису про іпотеку (спеціальний розділ), об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14537560; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року у виді арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Згідно заяви про забезпечення позову, змісту поданого позову, ОСОБА_1 пред`явила практично ідентичні вимоги після вирішення спору по суті у справі № 646/9283/18 - додатково заявлена вимога про визнання недійсним договору іпотеки № 2008/1207/55-013-2-1, укладеного між АКБ «ТАС Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 , посвідченого 29 грудня 2007 року; припинення права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру, а також змінений склад учасників справи, їх процесуальний статус.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 4 частини першої статті 151 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Встановивши, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилання у касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22; від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18; від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 є необґрунтованим, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин. Посилання на постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 645/3067/19, від 03 лютого 2022 року у справі № 295/8285/19-ц; від 19 листопада 2021 року у справі № 663/1719/19; від 06 травня 2022 року у справі № 607/28363/19 та ухвали від 17 серпня 2022 року та 02 листопада 2022 року у справі № 579/5454/19 необґрунтовані, оскільки в указаних справах судові рішення переглядалися по суті, а не щодо забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення постанови свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи: державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Носова Олена Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович, публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк», ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков