РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 квітня 2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року надійшов позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з відповідачки ОСОБА_2 .

Позовні вимоги, які були уточнені під час розгляду справи у суді, обґрунтовуються тим, що 14 серпня 2021 року з вини відповідача, яка допустила вихід на проїжджу частину дороги у с. Марковичі Володимирського району належної їй корови, яка спровокувала зіткнення з транспортним засобом під керуванням позивачки. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota RAV 4, р.н. НОМЕР_1 завдано механічних ушкоджень: пошкоджені праве крило, передні двері зі сторони пасажира та відбито дзеркало. Після ДТП відповідачка власноручно написала розписку, згідно якої зобов`язалася сплатити їй до 21 серпня 2021 року 500 доларів США як компенсацію за завдану шкоду автомобілю, таким чином визнавши свою вину у даній автопригоді. Однак дані кошти на відшкодування завданої матеріальної шкоди так і не були їй повернуті відповідачкою.

Позивачка провела ремонт автомобіля за власні кошти. Згідно висновку експерта №2464 автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 32859,91 грн.

У зв`язку із наведеним просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її користь 32859,91 грн матеріальних збитків, зокрема вартість відновлювального ремонту, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судові витрати у вигляді плати за проведення експертного дослідження автомобіля Toyota RAV 4, р.н. НОМЕР_1 у розмірі 3200 грн, 992,40 грн сплаченого нею при подачі позову судового збору та 10000 гривень витрат на правничу допомогу, а також 20000 моральної шкоди, яка полягає у душевних та психологічних стражданнях, страху, переживаннях, які вона зазнала внаслідок порушення її прав.

Ухвалою судді від 19 серпня 2022 відкрито провадження по даній справі, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Правом подачі відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Колодяжна Н.В. 06.04.2023 не зявилися, представник подала заяву про розгляд справи заїх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку. Враховуючи, що у справі є достатні відомості про правовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, однак відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не подала, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача у заочному порядку відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Статтею 9 ЗУ "Про захист тварин від жорстокого поводження" встановлено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЗУ "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Судом установлено, що 14 серпня 2021 року, відповідачка ОСОБА_2 не вжила заходів щодо належного утримання своєї корови, внаслідок чого та вийшла на проїжджу частину дороги у с.Марковичі Володимирського району і спровокувала зіткнення з транспортним засобом під керуванням позивачки. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota RAV 4, р.н. НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень.

На підтвердження даної події та наявності механічних пошкоджень, як наслідків події, що відбулась 14 серпня 2021 року, позивачем додані розписка відповідачки ОСОБА_2 про зобов`язання повернути 500 доларів США позивачці, рапорт поліцейського СПД смт Локачі, письмові пояснення, надані ОСОБА_1 поліцейському СПД смт Локачі Новосаду О.В., довідка СПД смт Локачі про результати звернення громадянки ОСОБА_1 , фотознімки автомобіля та корови.

За висновком експерта №2464 згідно автотоварознавчого дослідження від 08.11.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 32859 грн 91 коп.

Таким чином, внаслідок порушення зі сторони відповідачки наведених норм закону щодо утримання та догляду домашніх тварин, майну позивачки спричинена шкода, яка в добровільному порядку відповідачкою як особою яка її утримує не відшкодовано, у зв,язку з чим між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, який підлягає вирішенню на підставі норм ЦК України, ЗУ "Про захист тварин від жорстокого поводження".

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє таким джерелом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Враховуючи, що протиправними діями відповідача, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, позивачу було заподіяно матеріальних збитків, моральна шкода завдана позивачу внаслідок страждань від шоку та душевних переживань, повинна бути відшкодована за рахунок відповічки ОСОБА_2 .

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Суд зазначає, що утримуючи домашню тварину, у даному випадку корову, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з домашніми тваринами, господар тварини порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення твариною відповідача шкоди майну та моральному здоров`ю позивача, через відсутність належного контролю з боку відповідача, як особи, яка зобов`язана здійснювати такий контроль, а також враховуючи загальні підстави деліктної відповідальності, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди заподіяної твариною, власником якої є відповідач.

Позивачем підтверджено належним чином фактичні витрати, понесені на ремонт автомобіля у розмірі 32859 грн 91 коп., отже в даній частині заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки ОСОБА_1 від даної дорожньо-транспортної пригоди отримала психологічну травму та зазнала стресу, страху, безсоння, у неї змінився життєвий уклад: вона змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки автомобіль був на ремонті і її сім`я не могла ним користуватися.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд керується вимогами добросовісності та розумності, з тим, щоб розмір відшкодування задовольнив потреби особи та не привів до її безпідставного отримання матеріальних благ. Враховуючи обставини справи, тривалість та глибину моральних страждань, ступінь вини особи, яка завдала шкоди, суд вважає можливим оцінити заподіяну моральну шкоду у 5000 грн. Саме така сума є обґрунтованою і справедливою.

Отже, позовні вимоги в даній частині позову підлягають частковому задоволенню.

Також у матеріах справи наявний рахунок-фактура № 2464 від 04.11.2022, згідно якого позивачем ОСОБА_1 було спалачено ФОП ОСОБА_3 3200 гривень за проведення експертного дослідження автомобіля Toyota RAV 4, р.н. НОМЕР_1 . А, отже, дані кошти підлягають стягненню з відповідача.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачки, понесених нею судових витрат на сплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналогічна позиція викладена постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц .

За положеннями ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

В матеріалах справи міститься договір про правничу допомогу №01/08 від 27.01.2020 року, укладений між адвокатом та ОСОБА_1 , разом з тим акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого остання, як замовник, отримала послуги професійної правничої допомоги, а також квитанція чи інший документ, який свідчить про сплату виконаної роботи - відсутні.

Отже, у суда відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення з відповідачки, понесених ОСОБА_1 судових витрат на сплату професійної правничої допомоги.

За вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

Оскільки судом позов задоволено щодо стягнення матеріальної шкоди, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 859 (тридцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 91 копійку матеріальних збитків (вартості відновлювального ремонту), завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , судові витрати у вигляді сплати за проведення експертного дослідження автомобіля Toyota RAV 4, р.н. НОМЕР_1 у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень, судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Володимир-Волинським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ