"19" червня 2023 р. Справа № 363/1904/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Ускової Я.А.,

представника позивача адвоката Майко М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Росинця О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

7 квітня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спорту: Служба у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання об 11:00 19 червня 2023 року. Водночас, вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області.

23 травня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшла заява відповідача про забезпечення доказів у справі шляхом витребування та огляду медичної документації з ДНУ «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» ДУС ОСОБА_2 за період часу з

5 листопада 2019 року по 20 травня 2023 рік, чи належним чином завірену її копію.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів ОСОБА_1 зазначає, що інформація, яка зберігається у медичній документації ОСОБА_2 , має суттєве значення у справі про визначення місця проживання їхньої спільної малолітньої дитини, та є прямим підтвердження того, що в наслідок похилого віку, її колишній чоловік фізично не здатен надати належний догляд за малолітньою дитиною, оскільки постійно скаржився на хворе серце, також у нього, з його слів, прогресує ендокринне захворювання, за останній рік у ОСОБА_2 значно погіршився зір. Вважає, що за станом здоров`я ОСОБА_2 не тільки не здатен надати належний догляд дитині, але може наразити на небезпеку її здоров`я та життя. Припускає, що ОСОБА_2 може звернутися до медичної установи, де він перебуває на обліку, отримати свою медичну документацію (медичну книжку) і не повернути, у зв`язку з чим, доказ буде втрачено та збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до статті 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Вказану заяву для розгляду передано головуючому судді у справі 1 червня 2023 року.

Розгляд заяви про забезпечення доказів призначено до розгляду у судовому засіданні на 6 червня 2023 року на 14:00, про що повідомлено сторін у справі.

У призначене судове засідання з`явилися представники сторін у справі. Представник позивач заявила, що вона не отримувала копії заяви про забезпечення доказів, не ознайомилася із її змістом, що унеможливлює її викласти свої заперечення, в тому числі щодо передчасності такого клопотання, просила відкласти розгляд цієї заяви та розглянути її у підготовчому засіданні, яке призначено у справі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду заяви про забезпечення доказів, враховуючи клопотання представника позивача, відсутність заперечень у представника відповідача, щодо пропозиції опонента, розгляд заяви було відкладено на 19 червня

2023 року у підготовчому засіданні з розгляду справи за участі сторін.

У судовому засіданні 19 червня 2023 року під час розгляду заяви про забезпечення доказів брали участь представник позивача, відповідач та її представник.

Відповідач підтримала заяву про забезпечення доказів, зазначивши про необхідність доказів про стан здоров`я позивача для розгляду справи та прийняття рішення.

Представник відповідача підтримав клопотання відповідача та її позицію щодо необхідності вказаних у клопотанні доказів.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що позивач нині проходить комісію у вказаному медичному закладі, по закінченню якої, він самостійно надасть висновок про його стан здоров`я, а тому необхідності у забезпеченні доказів немає.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів та матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення доказів з таких підстав.

Відповідно до статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до частини першою статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

З урахуванням положень статті 12 ЦПК України обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/385/19.

У заяві про забезпечення доказів відповідачем зазначено лише про наявність у неї припущень, що ОСОБА_2 може звернутися до медичної установи, отримати медичну документацію та не повернути її, при цьому відповідачем не наведено конкретних, реальних обставин, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Також, у судовому засіданні сторона відповідача не довела наявність підстав для вжиття заходів забезпечення доказів, посилаючись лише на необхідність їх дослідження судом та врахування під час ухвалення рішення про визначення місця проживання дитини.

З огляду на те, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів, при цьому незважаючи на те, що законодавець у ЦПК України відмежував поняття витребування доказів як способу забезпечення доказів (стаття 116 ЦПК України) і витребування доказів (стаття 84 ЦПК України) та закріпив різними статтями, відповідач помилково ототожнює витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння судом сторонам в поданні відповідного доказу, у разі неможливості отримати самостійно.

Оскільки подана ОСОБА_1 заява про забезпечення доказів не містить ризиків чи загроз того, що докази про забезпечення яких порушує питання, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим, вказана заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 116 ЦПК України, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 116118, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 23 червня 2023 року.

Суддя О.П. Лукач