Справа № 946/3402/22
Провадження № 2/946/1160/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Клопот М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено 29.07.2022 року та збільшено позовні вимоги, до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 21.07.2016 року позивач надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США на 1 рік до 21.07.2017 року включно з зобов`язанням сплати 5% від суми коштів, а саме, по 2500,00 доларів США щомісячно впродовж року за користування запозиченими коштами. Про отримання у борг грошових коштів та виплату відсотків була складена розписка. 21.07.2017 року ОСОБА_2 кошти у сумі 50 000,00 доларів США позивачу не повернув, відсотки за користування коштами в сумі 30 000,00 доларів США йому не сплатив. Від виконання грошового зобов`язання ОСОБА_2 ухиляється, у зв`язку із чим термін виконання зобов`язання прострочений. Станом на день звернення до суду офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України, складає 1 долар США = 29,2549 грн. На цьому рівні курс гривні до долара США діяв до 21.07.2022 року. З 21.07.2022 року офіційний курс гривні до долару США установлено та зафіксовано на рівні 36,5686 грн, за 1 долар США. Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 складається з: заборгованості за договором позики в сумі 50 000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 828 430,00 грн., заборгованості за відсотками за користування позикою в сумі 30 000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 097 058,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 148 197.28 грн. та 3% річних в розмірі 274 264,50 грн. за період з 22.07.2017 року по 21.07.2022 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутність (а.с.15).
Згідно з ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у борг у розмірі 50 000,00 доларів США строком на 1 рік, які зобов`язався повернути до 21.07.2017 року, що підтверджується розпискою від 21.07.2016 року (а.с.6).
Зазначений договір позики грошей відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачем з позивачем договору позики.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Як вбачається з умов договору позики грошей та договору про внесення змін до договору позики грошей відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг до 21.07.2017 року.
Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу не повернута, що не заперечується відповідачем.
За таких обставин, виходячи з диспозитивності судового процесу, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 50 000,00 доларів США підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування позикою в розмірі 30 000,00 доларів США, суд вважає, що вони також обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Як вбачається з розписки від 21.07.2016 року ОСОБА_2 зобов`язався сплатити по 2500 дол. США за кожний місяць до 21.07.2017 року (а.с.6).
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, суд приходить до висновку щодо стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотків за користування позикою в розмірі 30 000,00 доларів США.
Щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 274264 грн. 50 коп., суд зазначає таке.
Згідно ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
За таких обставин, що стосується стягнення процентів річних від суми, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача, оскільки їх стягнення передбачено ст. 625 ЦК України, отже з відповідача необхідно стягнути проценти річних від заборгованості.
Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України).
Як вбачається з довідки НБУ станом на 21.06.2023 року курс долара США до гривні за 1 долар США становить 36,5686 грн.
Таким чином, сума боргу за договором позики грошових коштів, що становить 50 000,00 долари США, в гривневому еквіваленті становить 50 000,00 х 36,5686 = 1 828 430,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою, що становить 30 000,00 доларів США, в гривневому еквіваленті становить 30 000,00 х 36,5686 = 1 097 058,00 грн.
Суд погоджується з розрахунком суми 3% річних від суми боргу, складеним позивачем, відповідно до якого сума 3% річних становить 274 264,50 грн. (1828430,00 х 3% х (567+366+893) : 365 :100).
Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат від простроченої суми, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі N 6-284цс17.
Тому суд приходить до висновку щодо відмови в позові в частині стягнення інфляційних втрат.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 50 000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 828 430,00 грн., заборгованість за відсотками за користування позикою в сумі 30 000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 097 058,00 грн., та 3% річних в розмірі 274 264,50 грн. за період з 22.07.2017 року по 21.07.2022 року. В іншій частині позову відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », заборгованість за договором позики від 21 липня 2016 року у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч доларів США) доларів США, що еквівалентно 1 828 430,00 (один мільйон вісімсот двадцять вісім тисяч чотириста тридцять гривень) грн., заборгованість за відсотками за користування позикою в сумі 30 000,00 (тридцять тисяч доларів США) доларів США, що еквівалентно 1 097 058,00 (один мільйон дев`яносто сім тисяч п`ятдесят вісім гривень) грн., та 3% річних в розмірі 274 264,50 (двісті сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят чотири гривні п`ятдесят копійок) грн. за період з 22 липня 2017 року по 21 липня 2022 року.
В задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат - відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », в дохід держави судовий збір у розмірі 9129,11 (дев`ять тисяч сто двадцять дев`ять гривень одинадцять копійок) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », в дохід держави судовий збір у розмірі 3275,88 (три тисячі двісті сімдесят п`ять гривень вісімдесят вісім копійок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко