ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/246/23 Справа № 202/3730/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
УХВАЛА

05 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання припиненим трудового договору, зобов`язання видати трудову книжку, стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні відпустки, моральної шкоди та середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року- змінено в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зменшено її зі 26 958,00 грн до 3 000 грн. В іншій частині рішення - залишено без змін.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки у постанові апеляційного суду не вирішено питання щодо судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з отриманням правової допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши обґрунтованість вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Кодексу); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів заявник не зробив відповідної заяви про свій намір подати докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім того, заявник мав можливість зробити відповідну заяву, в тому числі, і у поданому ним відзиві на апеляційну скаргу, однак своїм правом не скористався.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст.126, ч.1 ст.127 ЦПК України).

Таким чином, положення ч. 8 ст.141 ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду таку заяву.

Враховуючи те, що до закінчення судових дебатів заявником не було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подана після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови за результатами розгляду апеляційної скарги, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що така подана з пропуском строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а відтак підлягає залишенню без розгляду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що під час апеляційного розгляду заявник мав можливість подати відповідну заяву про очікувані витрати на правничу допомогу та у подальшому подати всі необхідні докази понесених витрат, проте, у порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не дотрималися вказаного порядку.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у розмірі 6 000 грн підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання припиненим трудового договору, зобов`язання видати трудову книжку, стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні відпустки, моральної шкоди та середнього заробітку - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:

Судді: