ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5445/23 Справа № 227/477/21 Суддя у 1-й інстанції - Левченко А.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

заявник - ОСОБА_1

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вугільна компанія «Краснолиманська»

особа дії якої оскаржуються - державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2023 року, винесену суддею Левченком А.М. в м.Добропілля Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення складено відсутні),

ВСТАНОВИВ

04 квітня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун В.А. звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вугільна компанія «Краснолиманська», в якій просив зобов`язати державного виконавця винести постанови про повернення виконавчих документів за виконавчим провадженням НОМЕР_1 від 20 квітня 2021 року, НОМЕР_2 від 18 травня 2021 року, НОМЕР_3 від 18 травня 2021 року та повернути виконавчі листи видані на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області по справі №227/477/21 від 02 квітня 2021 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що 18 березня 2023 року до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було подано заяву, якою просили повернути оригінали виконавчого документа на адресу представника стягувача.

Станом на 26 березня 2023 року виконавче провадження було відкрито, виконавчий лист не повернуто, тому було подано скаргу до начальника відділу виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка на жаль залишилася без уваги.

29.03.2023 року було подано скаргу до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки відповідно до відомостей які містяться у АСВП виконавчі провадження були відкриті.

13.04.2023 року від представника стягувача, адвоката Сакуна В.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі внаслідок не підтримання вимог заявником, оскільки державний виконавець після звернення із скаргою до суду самостійно усунув бездіяльність.

До клопотання долучено копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.04.2023 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3; копію відповіді на заяви стягувача від 18.03.2023 року (вх. №1449, вх.№1543) №2539 вих від 05.04.2023 року; копію довідки №2540 вих від 05.04.2023 року щодо неможливості надіслати оригінали виконавчих документів; копію відповіді на скаргу стягувача від 26.03.2023 року № б/н (вих №2541 від 05.04.2023 року).

Також, просив суд відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України присудити заявнику понесені ним судові витрати, стягнувши їх з відділу державної виконавчої служби на користь стягувача.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2023 року прийнято відмову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, від скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вугільна компанія «Краснолиманська».

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вугільна компанія «Краснолиманська» закрито.

Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , будучи незгодним з ухвалою суду в частині стягнення з відділу на користь заявника ОСОБА_1 витрат на правничу професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та понесені заявником витрати на правничу допомогу покласти на ОСОБА_1 .

При цьому скаржник зазначає, що заявник звернувся одночасно (в один день) із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця з винесенням відділом - 04.04.2023 постанов про повернення виконавчого документу стягувачу, тому суд першої інстанції за умови відмови скаржника від скарги неправильно застосував норми ч.3 ст.142 ЦПК України, оскільки у такому випадку понесені заявником витрати відповідачем не відшкодовуються. Також вказує на те, що у ситуації, що склалася у даній справі державний виконавець після звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою самостійно усунув бездіяльність, тому відсутні підстави для стягнення судових витрат з державної виконавчої служби.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи відмову скаржника ОСОБА_1 від скарги на дії державного виконавця та закриваючи провадження у справі, керувався нормами ч.ч.1,3 ст.206, п.4 ч. 1 ст.255 ЦПК України й виходив з того, що матеріали справи свідчать про відсутність визначених у згаданих нормах цивільного процесуального права перешкод для прийняття відмови представника стягувача від скарги, що відповідає умовам ст.206 ЦПК України, та в цілому також відповідає принципу диспозитивності.

Стягуючи з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд першої інстанції керувався нормами ч.3 ст.142 ЦПК України, й виходив з того, що скаржник ОСОБА_1 відмовився від скарги унаслідок задоволення її вимог відповідачем після пред`явлення позову, тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені скаржником.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами скаржника викладеними в апеляційній скарзі.

Так, матеріалами справи встановлено, що зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Сакун В.А. звернувся до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» 03.04.2023, скарга зареєстрована судом 04.04.2023 (а.с.1).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2023 прийнята до розгляду скарга ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та розгляд скарги призначено на 14 квітня 2023 року на 10.30 годин Цією ж ухвалою зобов`язано державного виконавця у строк до 10.04.2023 року подати до суду засвідчені копії трьох виконавчих проваджень та постанови державного виконавця, якими завершені ці виконавчі провадження (а.с.26).

10 квітня 2023 року на виконання ухвали суду від 05 квітня 2023 року головним державним виконавцем Болдинюк Л.Ю. суду надано заперечення (пояснення) на скаргу ОСОБА_1 та надано копії виконавчий проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, які зокрема містять постанови державного виконавця від 04.04.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу за заявою стягувача про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання (а.с.46-зворот;56-зворот; 66-зворот).

Також надіслані Відділом документи містять Відповідь на заяву представника стягувача ОСОБА_2 від 18.03.2023 (№б/н, вхідні №№1449,1545), яка датована 05.04.2023 вихідний №2539 та відповідь представнику ОСОБА_2 на його скаргу від 26.03.2023, яка також датована 05.04.2023 за вихідним №2541 та довідку про втрату виконавчих документів, датовану 05.04.2023 за вихідним №2540 (а.с.69- зворот; 70-71; 72).

У скарзі представник ОСОБА_2 просив суд зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанови про повернення трьох виконавчих документів по виконавчим провадженням НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та повернути стягувачу виконавчі листи за рішенням суду від 02.04.2021 у справі №227/447/21.

Як зазначалось вище скарга представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця зареєстрована в суді першої інстанції 04 квітня 2023 року і в цей же день державним виконавцем винесені три постанови по трьом виконавчим провадженням про повернення виконавчого документу стягувачу, що свідчить про те, що скаржник звернувся до суду зі скаргою в один день із винесенням відділом постанов про повернення виконавчих документів - 04.04.2023.

Відповідно до положень ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд першої інстанції, стягуючи витрати на правничу допомогу не звернув уваги на те, що вимоги скаржника державним виконавцем були задоволені не після пред`явлення скарги, а в один і той же день з подачею скарги - 04 квітня 2023 року, тому відповідно до положень ч.3 ст.142 ЦПК України понесені ОСОБА_1 судові витрати не повинні відшкодовуватись відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На підставі наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2023 року в частині стягнення з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. скасувати та відмовити в задоволенні цих вимог.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: