Провадження номер 2-о/741/3/23
Єдиний унікальний номер 741/19/22
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Носівська міська рада Чернігівської області, про встановлення факту перебування на утриманні,

УСТАНОВИВ:

У січні 2022 року заявник ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що вона проживала з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1985 року як дружина і чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Вони обоє мали дітей від попередніх шлюбів. На дату, коли вони почали жити разом, перший чоловік заявника помер, ОСОБА_4 - був розлучений. Шлюб заявник з ОСОБА_3 не реєстрували, адже не було потреби. За час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку, обробляли ділянку біля дому; робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту; крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з батьками заявника та родичами, заявник їздила до батьків ОСОБА_3 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: м. Носівка Чернігівської області. Після смерті ОСОБА_3 заявник отримала свідоцтво про смерть та організувала похорони чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_3 . ОСОБА_5 . Для прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка ОСОБА_3 , зокрема частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 4,83 га, що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221729, посвідченого головою Носівської РДА, заявникові необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою судді від 12 січня 2022 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 22 березня 2022 року.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан.

Відповідно до розпорядження №2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області, яку відновлено розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 з 05 травня 2022 року.

Судове засідання по справі було призначено на 21 липня 2022 року.

Ухвалою суду від 21 липня 2022 року розгляд справи було відкладено до 15 вересня 2022 року за клопотанням представника заявника про відкладення розгляду справи.

15 вересня 2022 року ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про зміну заявлених вимог, у якій указала, що для оформлення спадщини на пай, який залишився після смерті її цивільного чоловіка і на який вона є єдиною спадкоємицею, їй потрібно встановити факт перебування на утриманні спадкодавця. Дану інформацію вона отримала на усній консультації в Носівській районній державній нотаріальній конторі. Тому, посилаючись на ст. 49 ЦПК України, заявник змінила викладені в первісній заяві вимоги, просила приєднати до матеріалів справи нову заяву про встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_3 в період часу з 1991 року до 19 жовтня 2000 та задовольнити її. У заяві зі зміненими вимогами заявник просила встановити факт, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 1991 року до 19 жовтня 2000 року.

Свою заяву зі зміненими вимогами заявник мотивувала тим, що вона проживала разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1985 року як дружина і чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Вони обоє мали дітей від попередніх шлюбів. На дату, коли заявник почала жити з ОСОБА_3 , її перший чоловік помер, а ОСОБА_3 був розлучений. Шлюб із ОСОБА_3 заявник не реєструвала, оскільки в цьому не було потреби, оскільки вони не мали спільних дітей. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина заявник та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, обробляли земельну ділянку біля дому, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту.

Заявник усе життя працювала санітаркою в медпункті при Держанівській сільській раді, коштів отримувала мало. У 1991 році заявникові виповнилося 55 років, вона стала пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою, за 9 років до смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_3 був 1941 року народження, тобто на п`ять років молодшим від заявника, і на дату своєї смерті не мав 60 років, тобто не досяг пенсійного віку. ОСОБА_3 до останнього часу працював механіком в колгоспі, отримував щомісяця більшу заробітну плату, яку повністю віддавав заявникові, вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування. Зазначена допомога була для заявника постійним та основним джерелом для існування. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 заявник отримала як член сім`ї свідоцтво про смерть та організувала похорон. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_3 . ОСОБА_5 .

Для прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , зокрема частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 4,83 га, що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221729, посвідченого головою Носівської РДА, заявникові необхідно встановити факт перебування на утриманні чоловіка. Факт перебування заявника на утриманні ОСОБА_3 підтверджується довідками виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області про те, що ОСОБА_3 , 1941 р. н., до дня своєї смерті проживав разом зі співмешканкою ОСОБА_2 , 1936 р. н. за адресою: АДРЕСА_1 . Установлення факту перебування заявника на утриманні ОСОБА_3 більше п`яти років має для заявника юридичні наслідки (право на спадкування), установити його іншим шляхом неможливо. Заявник також просить застосовувати всі докази, що додані нею до первісної заяви, і при вирішенні заяви зі зміненими вимогами.

У судовому засіданні 21 грудня 2022 року заявник підтримала свої вимоги з підстав, викладених у заяві, просила їх задовольнити, пояснила, що вони з ОСОБА_3 прожили разом 15 років до самої смерті ОСОБА_3 , тримали господарство. Вона працювала санітаркою в місцевому медпункті, перебувала на утриманні ОСОБА_3 , оскільки він був молодшим від неї, працездатним і працював у колгоспі. Вони разом обробляли присадибну ділянку, трудилися по господарству. Однак шлюб заявник з ОСОБА_3 не зареєстрували, не було необхідності. Заповіту ОСОБА_3 не складав, за життя отримав сертифікат на право на пай. ОСОБА_3 мав одного сина, який наразі також уже помер. Син ОСОБА_3 дружини та своїх дітей не мав.

У судовому засіданні 21 грудня 2022 року представник заявника ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви про встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 та пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1985 року й до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони мали власних дітей від попередніх шлюбів, тому необхідності реєструвати шлюб у них не було. За 9 років до смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_2 стала непрацездатною. ОСОБА_3 працював у колгоспні в с Держанівка, також неофіційно підробляв і забезпечував сім`ю, тому ОСОБА_2 перебувала на його утриманні.

Представник заінтересованої особи Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій просила справу розглянути без участі представника міської ради, не заперечувала проти задоволення заяви, просила винести рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства.

Допитана в судовому засіданні 21 грудня 2022 року свідок ОСОБА_6 дала показання, що вона працювала діловодом Держанівської сільської ради, добре знала покійного ОСОБА_3 та добре знає ОСОБА_2 . Свідок достовірно знає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 близько 15 років жили разом за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 увесь час до самої смерті працював у колгоспі, заробляв офіційну зарплатню, крім того він був майстром «на всі руки», тому завжди заробляв додаткові кошти, роблячи на замовлення жителів села будівельні та ремонтні роботи. ОСОБА_2 працювала санітаркою, потім вийшла на пенсію й отримувала лише пенсійні виплати, часто хворіла, тому повністю перебувала на утриманні ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні 21 грудня 2022 року свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона є рідною небогою ОСОБА_2 . Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 близько 25 років жили разом за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 до смерті працював постійно у колгоспі, ОСОБА_2 з 1991 року перебувала і перебуває на пенсії, отримувала та отримує тільки пенсію, іншого доходу з 1991 року не мала, паїв у неї не було. ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , бо в неї була зовсім маленька пенсія, він заробляв більше за неї, вони жили здебільшого за рахунок ОСОБА_3 .

У судове засідання 06 квітня 2023 року заявник та представник заявника ОСОБА_1 не з`явилися, представник заявника за допомогою електронної пошти направила до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності заявника та представника заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показанням свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до вимог статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами частини 3 статті 294ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 5 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Носівка Чернігівської області у віці 59 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221729, виданого 20 серпня 1996 року, зареєстрованого 20 серпня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 275 (а. с. 11).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, відносини спадкування після смерті ОСОБА_3 регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (у ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Судом установлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту складено не було, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 34).

Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом.

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 31) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19 січня 2022 року № 339/01-17 (а. с. 32).

Згідно зі ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Крім того, відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Згідно з положеннями абз. 3 ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 ЦК УРСР 1963 р.) не менше одного року.

Судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 705/4197/18 (провадження № 61-3116св19).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні ОСОБА_3 у період часу з 1991 року до 19 жовтня 2000 року.

Цей факт їй потрібно встановити з метою оформлення спадкових прав на майно, яке належало ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 04 червня 2021 року № 238 ОСОБА_3 , 1941 р. н., дійсно проживав разом із ОСОБА_2 , 1936 р. н., з 1985 року до моменту смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), вели спільне господарство (а. с. 8).

Крім того, довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 239 від 04 червня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_3 постійно на день смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , разом із ним була зареєстрована та проживала ОСОБА_2 , 1936 р. н. (а. с. 9).

Судом також встановлено, що спадкоємці першої або ж другої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , відсутні. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 мав сина ОСОБА_5 , який помер, не прийнявши спадщини після смерті батька, про його смерть виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області складено актовий запис № 17 від 15 травня 2020 року (а. с. 18).

Із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 08 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 12 листопада 1991 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не працює.

Згідно з відповіддю Головного управління ДПС у Чернігівській області від 06 грудня 2022 року інформація про доходи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 1 кв. 1998 року по 4 кв. 2000 року відсутня (а. с. 69, 70).

Ураховуючи вищевказані докази, суд робить висновок, що ОСОБА_2 була непрацездатною на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Комунальною установою «Трудовий архів» Носівської міської ради за № 01-22/84 від 15 грудня 2022 року надано відомості з архівного фонду колгоспу ім. Шевченка, КСП ім. Шевченка, ТОВ АФ «Шевченка» с. Держанівка за 1989-2000 роки про стаж роботи ОСОБА_3 (а. с. 72). Проаналізувавши дані відомості, суд достовірно встановив, що, починаючи з вересня 1989 року по серпень 2000 року, ОСОБА_3 безперервно працював у вищеназваних підприємствах.

Також комунальною установою «Трудовий архів» Носівської міської ради за № 01-22/85 від 15 грудня 2022 року надано відомості про заробітну плату ОСОБА_3 з вересня 1995 року по жовтень 2000 року по колгоспу ім. Шевченка, КСП ім. Шевченка, ТОВ АФ «Шевченка» с. Держанівка (а. с. 71). Відповідно до даних відомостей сукупний розмір заробітної плати ОСОБА_3 за останній рік до смерті (з жовтня 1999 року по жовтень 2000 року) становив 727,28 грн.

У ході судового розгляду судом із Головного управління ПФУ в Чернігівській області витребувано інформацію про розмір пенсії ОСОБА_2 з 01 вересня 1995 року по 31 жовтня 2000 року. У повідомленні Головного управління ПФУ в Чернігівській області від 06 лютого 2023 року вказано, що ОСОБА_2 призначено пенсію за віком з 12 листопада 1991 року та наведено розмір її пенсії з 01 січня 1995 року по 01 жовтня 2000 року. Відповідно до даних відомостей сукупний розмір отриманої ОСОБА_2 пенсії за останній рік до смерті ОСОБА_3 (з жовтня 1999 року по жовтень 2000 року) становив 552,00 грн.

Проаналізувавши сукупні відомості про отриманий ОСОБА_3 дохід (зарплату) та отриману ОСОБА_2 пенсію за період з 1995 року по 2000 рік, суд робить висновок, що дохід ОСОБА_3 в загальному був більшим за пенсійні виплати, які отримувала ОСОБА_2 .

Вирішуючи вимоги заяви, суд бере до уваги офіційні відомості про розмір заробітної плати ОСОБА_3 , про розмір пенсійних виплат, отримуваних ОСОБА_2 , а також показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , оскільки отримувала малу пенсію, а дохід ОСОБА_3 складався не тільки із заробітної плати, а й із додаткового заробітку від будівельних та ремонтних робіт, які він надавав на замовлення неофіційно. Суд також ураховує ту обставину, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 була непрацездатною, та на підставі досліджених у судовому засіданні доказів робить висновок, що ОСОБА_2 дійсно перебувала на утриманні спадкодавця ОСОБА_3 з 1991 року до дня його смерті, оскільки його допомога їй мала постійний характер, надавалася ОСОБА_3 систематично протягом певного періоду часу, була основним джерелом засобів до існування ОСОБА_2 , навіть попри те, що остання отримувала пенсію.

Отже, суд уважає доведеним факт, про встановлення якого просить заявник, оскільки він підтверджений належними, достовірними та достатніми доказами в їх сукупності.

Також судом встановлено, що заявнику в позасудовому порядку встановити вказаний факт неможливо, тому заяву необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 76-80, 141, 247, 259, 263- 265, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Носівська міська рада Чернігівської області, про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Установити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1991 року до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Носівська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2023 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА