Справа № 953/2592/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Губської Я.В.
при секретарі Мордухович К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська,100) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович(м. Харків, вул. Молочна,18, поверх2, каб.25) про звільнення майна з-під арешту,-
15.02.2021 АТ «Альфа - Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просили суд: звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру, житловою площею 68,9 кв.м., загальною площею 130,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що накладений постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 56996270, видана 14.08.2018, видавник: приватний виконавець Бабенко Д.А., стягнути витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019. Вказав, що АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 07.08.2007 року уклали договір кредиту №820/2-27/21-04-7/174.Також, в забезпечення виконання зобов`язань, сторони уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотеко державець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру, житловою площею 68,9 кв.м., загальною площею 130,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з неможливістю виконання умов кредитного договору, позивач змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак, позивачу стало відомо, що розпочати процедуру неможливо, оскільки постановою про арешт майна боржника серія та номер 56996270, видана 14.08.2018 приватним виконавцем Бабенко Д.А. накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборона його відчуження.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Попраса В.О від 22.02.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.
22.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді ОСОБА_2 у відставку, цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.11.2021 відмовлено в клопотанні сторони позивача про витребування доказів, закрито підготовче провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.02.2023 змінено назву позивача з АТ «Альфа Банк» на правонаступника АТ «Сенс Банк».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, надав заяву про слухання справи за їх відсутністю, вимоги позову просив задовольнити.
Третя особа приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович в судове засідання не з`явився,в поданих поясненнях просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, в задоволенні позовних вимог відмовити.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.08.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №820/2-27/21-04-7/174, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 110585,00 доларів США зі сплатою 13,0 процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 06.08.2022.
Також, в забезпечення виконання зобов`язань за договіром кредиту №820/2-27/21-04-7/174, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру, житловою площею 68,9 кв.м., загальною площею 130,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
13.08.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56996270.
Також, 13.08.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 в межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.
14.08.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. накладено арешт на належне боржникові майно: квартиру, житловою площею 68,9 кв.м., загальною площею 130,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку виконання виконавчого напису.
Відповідно до даних, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №229568611 від 26.10.2020 на квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 постановою приватного виконавця Бабенко Д.А. від 14.08.2018 накладено арешт.
Так, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019 (вказане підтверджується передавальним актом загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019, протоколом позачергових Загальних Зборів Акціонерів від 15.10.2019).
На підставі вказаної ухвали, 17.10.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.
Постановою Харківського апеляційного суду від 08.06.2021 апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення, а рішення Московського районного суду м.Харкова від 14.01.2021 без змін.
Відповідно до інформації з АСВП виконавче провадження №56996270 станом на 29.03.2023 зупинено, хоча підстави для його зупинення відпали і арешт не скасовано.
Також, з матеріалів справи вбачається, що 01.12.2022 було змінено назву з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк», без зміни організаційно-правової форми.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Предметом спору у справі є вимога АТ «Сенс Банк» про звільнення майна з-під арешту у зв`язку із переважним правом кредитора, який не є учасником виконавчого провадження, на заставлене майно, на яке приватним виконавцем накладено арешт.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 зазначеного Закону у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Відповідно до статті 33 цього Закону, - в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задоволити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодеержателя.
Статтею 36 Закону України «про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий виконавцем за рішенням суду.
Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 31 жовтня 2018 року у справі №923/1105/17.
Судом встановлено, що іпотека за договором іпотеки була зареєстрована за Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ще 07.08.2007 року. Значно пізніше 14 серпня 2018 року приватний виконавець вперше зареєстрував обтяження на предмет іпотеки.
Ураховуючи встановлені обставини справи та те, що право іпотеки виникло до винесення постанови, на підставі якої накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Альфа Банк» (як іпотекодержателя) про звільнення майна з-під арешту, з метою реалізації права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у порядку статей 36-38 Закону України «Про іпотеку», є правомірними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» (далі - Закону № 1952-IV) було внесено зміни до частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом її доповнення пунктом 7 такого змісту:
«7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33 - 38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».
Безпідставними є доводи приватного виконавця в тій частині, що позивачем не доведено набуття права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, оскільки спростовуються дослідженими судом матеріалами справи.
Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові N 5 від 3.06.2016 р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.
Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача щодо неналежного способу захисту прав позивача, не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а тому є необґрунтованими та такими, що не заслуговують уваги суду.
Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довів ті обставини, на які вона посилався як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги є обґрунтованими, не протиречать закону та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, ЦПК України, ст.ст. 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 316, 317 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська,100) задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру, житловою площею 68,9 кв.м., загальною площею 130,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що накладений постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 56996270, видана 14.08.2018, видавник: приватний виконавець Бабенко Д.А..
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська,100) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Суддя: