Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2023 Справа №607/2754/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, а також періодичних додаткових витрат на дитину-інваліда.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони уклали шлюб 02 вересня 2006 року, у якому народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на повному утриманні позивачки. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2014 року відповідача було зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей по 600 грн на кожного та додатково 300 грн на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 . Позивачка вважає, що враховуючи мінімальний прожитковий мінімум станом на 2023 року, те, що вона самостійно виховує дитину з інвалідністю, якій потрібне постійне надмірне фінансування (тестполоски, покращене та викоякісне харчування, прилади для вимірювання цукру, шприци інсулінові орієнтовно 5 000 грн в місяць), розмір стягуваних аліментів не забезпечує достатній фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток дітей.

З огляду на зазначене, позивачка просила суд збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання дітей до відсоткового числа від заробітної плати відповідача, враховуючи додаткові витрати на дитину з інвалідністю 40 % від заробітної плати відповідача та додатково 1 000 грн на допомогу дитині з інвалідністю.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягнути із відповідача по 4 000,00 грн на кожну дитину та додатково 1 000,00 грн на утримання дитини з інвалідністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/18422/14ц від 02 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно по 600 грн на кожного до досягнення кожним із них повноліття, починаючи із 05 листопада 2014 року; стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 300 грн додаткових втрат, починаючи із 05 листопада 2014 року та до його повноліття.

Як вбачається із медичного висновку № 284 про дитинуінваліда віком до 18 років, від 22 жовтня 2013 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має захворювання (патологічний тип), який відповідає розділу ІІ пункту 3 підпункту 3.2. Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітейінвалідів віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року № 454/471/516. Висновок дійсний до 14 серпня 2027 року.

Згідно витягів з реєстру територіальної громади, позивачка зареєстрована із дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .

Із довідки про доходи, виданої комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, ОСОБА_2 працює на посаді лікарянейрохірурга та за період серпня 2022 року січня 2023 року отримав заробітну плату у розмірі 152 420,56 грн.

ОСОБА_1 працює лікаремневропатологом (реабілітаційне відділення) на 0,5 ставки та за період серпня 2022 року січня 2023 року отримала дохід у розмірі 89 871,86 грн, що слідує із довідки про доходи, виданої комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2».

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

У відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, державиучасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Державиучасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів судом встановлено наступне.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно довідки про доходи, виданої комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, ОСОБА_2 працює на посаді лікарянейрохірурга та за період серпня 2022 року січня 2023 року отримав заробітну плату у розмірі 152 420,56 грн. Тобто середньомісячна заробітна плата становить 25 403,43 грн.

При постановленні Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області № 607/18422/14ц від 02 грудня 2014 року судом враховано, що відповідач ОСОБА_3 працював лікаремнейрохірургом у КЗ ТОР Тернопільська університетська лікарня і його заробіток з травня по жовтень 2014 року склав 19 414,94 грн. Також він працював по сумісництву у КЗТОР ЦЕММД та МВ на посаді нейрохірурга 11 кат. і з травня по жовтень 2014 року отримав 2 007,93 заробітної плати.

Відтак, суд вважає, що у відповідача ОСОБА_3 значно покращилось матеріальне становище з огляду на змість вищенаведеної довідки з місця його роботи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2833 гривень.

Також суд враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний гарантований розмір аліментів, з огляду на збільшення прожиткового мінімуму для дітей, а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає.

Суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували такий висновок суду, в матеріалах справи немає та в судовому засіданні їх не здобуто.

Отже, аналізуючи викладене вище, беручи до уваги положення статей 182, 184 СК України, прожитковий мінімум передбачений Законом України «Про Державний бюджет України», а також те, що раніше визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення належного утримання дітей, їх гармонійного розвитку, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та збільшити розмір аліментів до 4 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 761/27222/20 від 29 квітня 2022 року

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:

навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі;

розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками;

оздоровлення (санаторнокурортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там);

лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

За матеріалами справу вбачається, що ОСОБА_3 має важке захворювання, яке потребує додаткових зусиль у лікуванні та особливого догляду, а також додаткових витрат на лікування та оздоровлення, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач довела належними та допустимими доказами необхідність понесення додаткових витрат на дитину та відповідно стягнення їх з відповідача періодично в більшому розмірі.

Вирішуючи позовні вимоги суд враховує, що відповідачем не подано до суду будьяких належних та допустимих доказів щодо надання ним коштів на утримання дітей, в тому числі, й щодо участі у додаткових витратах на утримання дитини з інвалідністю. Також, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, доказів зворотнього суду не надано, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення. Із ОСОБА_2 слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення старшою дитиною повноліття; та щомісячно по 1000,00 грн додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В силу ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263265, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2014 року у справі № 607/18422/14-ц.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 (чотири тисячі),00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно по 1000 (одній тисячі),00 грн додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1073 (одну тисячу сімдесят три),60 грн судового збору.

Копію рішення направити відповідачу у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 27 березня 2023 року.

Головуючий суддя О.Герчаківська