Справа № 201/2094/21
Провадження № 2/201/574/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна) про скасування рішення державного реєстратора від 25.02.2020р., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.11.2020р.,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області) про скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.11.2020р., визнання права власності на квартиру (а.с. № 4-8 т. №1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. 02.03.2021р. позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків (а.с. № 70 т. № 1).

В порядку усунення недоліків 29.03.2021р. представником позивача - адвокатом Черненковим Д.В. (діє на підставі ордеру від 03.02.2021р. а.с. № 17 т. № 1) було подано уточнений позов, де серед іншого було зазначено ще одну третю особу - Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шрамову В.М. (а.с. № 78-89 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. 13.04.2021р. позовну заяву було прийнято до провадження, відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання (а.с. № 124 т. № 1).

Одночасно із позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів, в якому він просив витребувати з Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірену копію реєстраційної справи на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно -101, реєстраційний номер майна у реєстрі прав власності на нерухоме майно - 1788068). Також просив витребувати у приватного нотаріуса Київського МНО Шевченко І.Л. належним чином завірену копію договору про відступлення прав за іпотечним договором № 014/137372/3182/74/1, який було посвідчено 26.11.2018р. за реєстровим № 1399.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.04.2021р. клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено в повному обсязі (а.с. № 124 т. № 1).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточненої редакції позовної заяви від 29.03.2021р., представник позивача посилався на те, що 27.09.2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем було укладено кредитний договір №014/137372/3182/74, за умовами якого позивач отримав у кредит у розмірі 179 401 грн.25 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5%річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.09.2022р. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 27.09.2007р. між позивачем та банком було укладено іпотечний договір №014/137372/3182/74/1, за умовами якого іпотекодавцем було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . 18.12.2012р. Жовтневим районним суду м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по справі №412/14645/2012 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким задоволено вимоги банку, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. Відповідно до витягу №3 від 14.06.2012р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб позивачем було змінено прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . 22.10.2019р. Дніпровським апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 по справі №412/14645/2012 винесена постанова, якою заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2012р. змінено, в частині зменшення розміру заборгованості за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р., в рахунок задоволення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки. В лютому 2021р. позивачу стало відомо, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №201/11446/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення. Ознайомившись з матеріалами справи №201/11446/20 позивачу стало відомо, що на належну йому квартиру, яка є предметом іпотеки, приватним нотаріусом Шрамовою В.М. на підставі договору купівлі-продажу №127 від 06.11.2020р. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 . Попередньо право власності на квартиру належало продавцю ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору №014/137372/3182/74/1, посвідченого 27.09.2007р. приватним нотаріусом ДМНО Шрамко О.Ю. за реєстровим N10137, Договору про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 26.11.2018р. Право власності за ОСОБА_2 було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2020р. Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, номер запису про право власності - 35721572, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Представник позивача вважав, що реєстрація в позасудовому порядку права власності на належну позивачу квартиру за ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору, шляхом внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних відомостей, здійснено з грубим порушенням правових норм, якими врегульовано та встановлено порядок безумовних дій для застосування такого способу, є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки, ОСОБА_2 не було виконано вимоги передбачені ст.35 Закону України «Про іпотеку» та п.5 іпотечного іпотеки № 014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., а саме: надіслання позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень кредитного договору з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначений спосіб. Крім того, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер майна - 1788068) щодо спірного нерухомого майна був наявний запис про право власності за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 , 27.07.2007р., яке було видано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. Відомості про право власності ОСОБА_8 на спірну квартиру у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно були відсутні, у зв`язку з тим, що позивачем не було здійснено державної реєстрації договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Також, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна був наявний запис про обтяження спірної квартири на підставі постанови державного виконавця Новокодацького відділу ДВС у м. Дніпрі про арешт нерухомого майна, у зв`язку з чим державний реєстратор не мав права вчиняти реєстрацію права власності за іпотекодержателем, а отже, у ОСОБА_2 було відсутнє законне право на розпорядження спірним нерухомим майном.

Враховуючи викладене, представник позивача просив суд скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської обл. від 25.02.2020р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101) з одночасним припиненням речового права ОСОБА_2 , зареєстрованого у державному реєстрі речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно 25.02.2020р., номер запису про право власності - 35721572 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером - 101. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 127 від 06.11.2020р., який посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., з одночасним припиненням речового права ОСОБА_3 , зареєстрованого у державному реєстрі речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно 06.11.2020р., 11:02:05, номер запису про право власності 35721572 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

18.05.2021р. на виконання ухвали суду від 13.04.2021р. від приватного нотаріуса Київського МНО Шевченко І.Л. до суду надійшла засвідчена копія договору про відступлення прав за іпотечним договором від 26.11.2018р. укладеного між ТОВ Фінансова компанія Укрфінанс Груп та ОСОБА_2 посвідчений за реєстрованим №1399 (а.с. №142 т. №1).

24.05.2021р. в порядку ст. 178 ЦПК України до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилався на те, що 26.11.2018р. ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступило належне йому право вимоги за кредитним договором № 014/137372/74 від 27.09.2007р. та іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. на користь ПАТ ОКСІ БАНК, яким право вимоги було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», а те в свою чергу згідно договору про відступлення прав за іпотечним договором від 26.11.2018р. відступило право вимоги за іпотечним договором № 014/137372/74 від 27.09.2007р. на користь ОСОБА_2 . Таким чином, згідно договору від 26.11.2018р. про відступлення прав за іпотечним договором № 014/137372/3182/74/1 відповідач набув статусу іпотекодержателя. Вказаний правочин був посвідчений нотаріально і у випадку, якщо б цьому перешкоджали будь-які заборони, наявні в реєстрі обтяжень, то приватний нотаріус не зміг би посвідчити цей договір, адже несе за це відповідальність, включаючи кримінальну. 15.11.2019р. ОСОБА_2 в порядку ст.35 Закону України Про іпотеку на адресу позивача була направлена вимога про усунення порушення умов кредитного договору №014/137372/3182/74 від 27.09.2007р. та про сплату заборгованості у розмірі 1 816 615 грн. 41 коп. з відповідним попередженням, що у разі не виконання вимоги в встановлений в ній строк, заборгованість за договором буде стягнуто шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно до умов іпотечного договору. Вказана вимога була отримана ОСОБА_8 21.11.2019р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, проте, в установлений вимогою строк позивач ОСОБА_1 не усунув порушення кредитного договору та не сплатив суму заборгованості, після чого відповідач звернувся до державного реєстратора, який 25.02.2020р. зареєстрував за ОСОБА_2 право власності на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 . Державна реєстрація права власності на квартиру була здійснена з чітким дотриманням вимог діючого законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на спірну квартиру відповідач вважав безпідставними та незаконними. Відповідач, як законний власник квартири, мав безспірне право розпорядився своєю власністю. Так, 06.11.2020р. ОСОБА_2 уклав з відповідачем ОСОБА_3 договір купівлі-продажу належної йому квартири, який тепер є добросовісним набувачем цього нерухомого майна (а.с. №161-164 т. №1).

24.05.2021р. в порядку ст. 178 ЦПК України до суду також надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому відповідач заперечуючи проти задоволення позову посилався на те, що 06.11.2020р. за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М. він придбав у ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 . Пунктом 3 вказаного договору визначено, що квартира належала продавцю на підставі іпотечного договору № 014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., договору про відступлення прав за іпотечним договором від 26.11.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л. Право власності продавця 25.02.2020р. було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отже ОСОБА_2 був повноважним власником вказаної квартири. Відповідач наполягав, що він є добросовісним набувачем нерухомого майна, договір укладено відповідно до вимог законодавства. Також відповідач звертав увагу суду на те, що м позивач не довів правові підстави відповідно до ст.ст. 203,215 ЦК України для визнання укладеного правочину недійсним (а.с. №147-149 т. №1).

Ухвалою суду від 27.05.2021р. було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР належним чином завірену копію реєстраційної справи стосовно нерухомого майна кв. АДРЕСА_1 (а.с. №186 т.№1).

04.10.2021р. на виконання ухвали суду від 27.05.2021р. суду надійшла копія реєстраційної справи стосовно спірного нерухомого майна (а.с. №203-254 т. №1).

23.11.2021р. від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якому останній просив на вирішення судового експерта поставити запитання, чи виконано рукописний текст (підпис та дата) у графі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 396 «Вручено» ОСОБА_1 чи іншою особою? В обґрунтування цього клопотання представник позивача посилався на те, що позивач ніколи не отримував зазначеного поштового відправлення, так само, як не ставив свого підпису у повідомленні про отримання цього відправлення. (а.с. № 29-30 т. № 2).

25.01.2022р. представником обох відповідачів - адвокатом Скочко О.А. (діє на підставі ордерів від 19.04.2021р. та 20.04.2021р. а.с. № 134, 136 т. № 1) подані заперечення на клопотання призначення судової почеркознавчої експертизи, в яких остання зауважувала про те, що призначення судової експертизи призведе до затягування розгляду цивільної справи. Крім того, представник відповідачів зауважувала на тому, що клопотання не відповідає предмету позовних вимог, оскільки відповідно до тексту ст.37 Закону України Про іпотеку не йдеться про повідомлення боржника, як про правову підставу державної реєстрації права власності на предмет іпотеки (а.с. № 40-41 т. № 2).

Ухвалою суду від 07.02.2022р. клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи було задоволено. Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. №54-55 т. №2).

29.07.2022р. до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, в якому експерт просив забезпечити надання оригіналу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №396 (а.с. №64 т. №2).

26.10.2022р. до суду надійшло повідомлення експерта №1359-22 про неможливість надання висновку експерта (а.с. №66-67 т. №2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.11.2022р. провадження у справі було поновлено та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. №68 т. №2).

В підготовче засідання 17.05.2023р. з`явилися представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Черненков Д.В. та представник обох відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Скочко О.А. Представники сторін подали до суду заяви про звершення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, просили проводити засідання 17.05.2023р. за їх відсутності та без фіксації засідання технічними засобами (а.с. №108-109 т. №2). Крім того, в своїй заяві представник відповідачів додатково повідомила суд про неможливість надати оригінал поштового повідомлення №396, оскільки він був викрадений з автомобіля ОСОБА_2 разом з іншими документами, у зв`язку з чим відповідач звернувся до органів поліції.

Відповідно до положень ст. 197, ч.3 п.2 ст. 200 ЦПК України підготовче засідання було проведено 17.05.2023р. та справу призначено для судового розгляду (а.с. №111 т. №2).

14.06.2023р. від представника позивача - адвоката Черненкова Д.В. до суду надійшло клопотання, в якому представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. №118 т. №2).

14.06.2023р. від представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Скочко О.А. до суду також надійшла заява, в якій представник обох відповідачів просила в задоволенні позову відмовити повністю на підставі заперечень викладених у відзивах на позовну заяву від 24.05.2021р., справу розглядати за її відсутності (а.с. №120 т. №2).

Представники третіх осіб в судове засідання 14.06.2023р. не з,явилися, про дату розгляду справи судом повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи наявні підтвердження (а.с. № 114, 116-117 т. № 2), про причини неявки суд не сповістили.

На стадії підготовчого провадження державний реєстратор листом від 01.10.2021р. просив справу розглядати за його відсутності, у вирішенні справи поклався на розсуд суду (а.с. № 1 т. № 2)

За вищезазначеного та у відповідності до положень ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання 14.06.2023р. відбувалося за відсутності представників позивача та обох відповідачів та за відсутності представників третіх осіб.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно позовних вимог, надавши оцінку доводам у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

27.09.2007р. між ВАТ Райффайзен Банк Аваль (правонаступником якого є ПАТ Райффайзен Банк Аваль) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №014/137372/3182/74, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 179 401 грн.25 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.09.2022р. (а.с. №39-43 т. №1).

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 27.09.2007р. між позивачем та банком було укладено іпотечний договір №014/137372/3182/74/1, за умовами якого іпотекодавцем було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. №211-214 т. №1).

Відповідно до витягу №3 від 14.06.2012р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, 26.11.2011р. позивач уклав шлюб з ОСОБА_9 та після державної реєстрації прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 04.05.2012р. серія НОМЕР_2 , 16.03.2012р. шлюб було розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу позивач залишив шлюбне прізвище ОСОБА_6 (а.с. №28, 28 зв.ст. т. №1).

18.12.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по справі №412/14645/2012 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 , третя особа - сектор громадянства, реєстрації і міграції фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким задоволено вимоги позивача та звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. (а.с. №18-19 т. №1).

22.10.2019р. Дніпровським апеляційним судом винесена постанова по справі №412/14645/2012 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2012р., якою заочне рішення змінено, в частині зменшення розміру заборгованості за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р. в рахунок задоволення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. №20-25 т. №1) Постановою Верховного Суду від 15.03.2021р. касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2012р. в незміненій частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22.10.2019р. було залишено без змін (а.с.№165-167 т. №1).

26.11.2018р. між АТ Райффайзен Банк Аваль та ПАТ Оксі Банк було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №1397 (а.с. №168-169 т. №1).

Згідно п.п.1.1. 1.2 договору, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги від 26.11.2018р. за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та позичальником - ОСОБА_4 , Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ Райффайзен Банк Аваль (правонаступником якого є первісний кредитор) та ОСОБА_4 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладання цього договору, Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Відступлення права вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідно до договору іпотеки. Предмет іпотеки за договором іпотеки, право вимоги за яким відступається є: квартира АДРЕСА_2 .

26.11.2018р. між ПАТ Оксі Банк та ТОВ Фінансова компанія Укрфінанс Груп було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №1398 (а.с. №170 т. №1).

Згідно п.п.1.1. 1.2, 1.3. договору, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги від 26.11.2018р. за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та позичальником - ОСОБА_4 , Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ Райффайзен Банк Аваль (правонаступником якого є первісний кредитор) та ОСОБА_4 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладання цього договору, Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Відступлення права вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідно до договору іпотеки. Предмет іпотеки за договором іпотеки, право вимоги за яким відступається є: квартира АДРЕСА_2 .

26.11.2018р. між ТОВ Фінансова компанія Укрфінанс Груп та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_10 було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №1399 (а.с. №171 т. №1).

Згідно п.п.1.1. 1.2, 1.3. договору, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги №26-11/18/5 від 26.11.2018р. за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та позичальником - ОСОБА_4 , Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., що укладений між ВАТ Райффайзен Банк Аваль (правонаступником якого є первісний кредитор) та ОСОБА_4 , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладання цього договору, Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Відступлення права вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідно до договору іпотеки. Предмет іпотеки за договором іпотеки, право вимоги за яким відступається є: квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій ст.516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Презумпцію правомірності, укладених 26.11.2018р. договорів про відступлення прав за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р. під час розгляду справи позивачем не спростовано, а отже не спростовано правомірність переходу всіх прав, як іпотеко держателя до нового кредитора (іпотекодержателя) - відповідача ОСОБА_2 .

Пунктом 5.5 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Пунктом 5.5.1 іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.5.1 іпотечного договору передбачено, що у випадках невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим або кредитним договором встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку цей договір згідно до ст.ст.36,37 Закону України Про іпотеку вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом.

Отже, відповідно до умов 5.5.1 іпотечного договору, сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі письмового застереження.

Положення ст.37 Закону України Про іпотеку (в редакції від 12.05.2006р., яка діяла на момент укладення іпотечного договору) визначали, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення іпотечного договору) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Положення ст.36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення договору іпотеки) визначало, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202329905 від 28.02.2020р. вбачається, що 25.02.2020р. Державним реєстратором Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцевим А.В., здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 35721572, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 51385403 від 28.02.2020р. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. №247-248 т. №1). Реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2 було проведено на підставі іпотечного договору №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., договорів про відступлення прав за іпотечним договором від 26.11.2018р. за реєстровим №№1397, 1398, 1399, посвідчених приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л.

За приписами ч.1 ст.35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

В матеріалах реєстраційної справи стосовно спірного нерухомого майна, завірені копії яких були отримані судом на виконання ухвали від 27.05.2021р. містяться копії: вимоги іподекодержателя ОСОБА_2 про усунення порушення (в порядку ст.35 Закону України) від 15.11.2019р. до позичальника /іпотекодавця ОСОБА_8 , опису поштового вкладення до цінного листа від 15.11.2019р. та поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №396 (а.с. №209, 210, 215-218 т. №1). Відповідні копії документів були також надані відповідачем ОСОБА_2 разом з відзивом на позов.

Вимога про усунення порушення була направлена іпотекодавцю за адресою реєстрації та проживання, яка відповідає даним паспорту позивача та реквізитам заставодавця в іпотечному договорі.

Згідно копії рекомендованого повідомлення №396 від 15.11.2019р. поштове відправлення було вручено 21.11.2019р.

Позивачем заперечувався факт отримання ним особисто поштового відправлення, як і заперечувалося належність позивачу підпису у повідомленні про отримання цього відправлення. За клопотанням представником позивача у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, яку не було проведено через ненаданням у розпорядження судового експерта оригіналу рекомендованого повідомлення №396.

В своїй заяві від 17.05.2023р. представник обох відповідачів повідомила суд про неможливість надати оригінал поштового повідомлення №396, оскільки він був викрадений з автомобіля ОСОБА_2 разом з іншими документами, в зв`язку з чим відповідач звернувся до органів поліції (копія звернення до поліції долучена до заяви від 14.06.2023р. а.с. № 121 т. № 2).

Згідно ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 цього Кодексу.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, відносини між ними врегульовані Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009р. №270.

Так, відповідно до пункту 2 Правил № 270 ( в редакції від 28.12.2018р., яка діяла станом на 15.11.2019р.) відправлення вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до змісту абзацу 1 пункту 102 Правил № 270, в об`єкті поштового зв`язку вручаються рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому.

Згідно з пунктом 105 Правил № 270, одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис. Оператор поштового зв`язку також може визначати інший порядок вручення реєстрованих поштових відправлень.

Відповідно до пункту 106 Правил № 270, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвища. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Таким чином, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників підприємства поштового зв`язку. Добросовісне виконання ними своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2019р. у справі №639/4278/16-а.

За таких обставин наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення №396 про вручення поштового відправлення позивачу є належним доказом отримання позивачем вимоги іпотекодавця про усунення порушення, надісланої в порядку ст.35 Закону України Про іпотеку, а отже, відповідачем ОСОБА_2 було дотримано процедуру щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та реєстрацію права власності за іпотекодавцем проведено без порушень п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127.

Метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Отже іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020р. № 757/13243/17.

Посилання представника позивача на те, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна був наявний запис про обтяження спірної квартири на підставі постанови державного виконавця Новокодацького відділу ДВС у м. Дніпрі про арешт нерухомого майна, у зв`язку з чим державний реєстратор не мав права вчиняти реєстрацію права власності за іпотекодержателем, суд оцінює критично, та зазначає, що іпотекодержатель, зокрема, і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстрації права власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України Про іпотеку. За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема, і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт.

Відповідний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021р. у справі 346/1305/19.

Також, суд критично оцінює доводи представника позивача, що момент звернення стягнення на предмет іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер майна 1788068) був наявний запис про право власності за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 , 27.07.2007р., видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, оскільки вважає, що сам цей факт не може слугувати підставою для скасування законної державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , а свідчить про недобросовісність позивача, як учасника цивільних правовідносин.

Так, відповідно до п.4.9 договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2009р. укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с. №44-45 т. №1) право власності на квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації договору. Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла станом на 27.09.2007р.) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Розглядаючи цивільну справу, варто зазначити, що на протязі більше, ніж 10 років з дати укладення договору купівлі-продажу квартири, позивач, як покупець, недобросовісно виконував свої обов`язки щодо звернення за державною реєстрацією права власності (а.с. № 224 т. № 1). Відсутність реєстрації права власності дозволяла позивачу не платити кредит.

Поза увагою суду не може залишитися і той факт, що позивач 26.11.2011р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , в результаті укладеного шлюбу змінив своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с. № 28зв.ст т. № 1), через 4 дні змінив свій паспорт, а вже ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто через 3,5 місяці після реєстрації шлюбу) розірвав цей шлюб (а.с. № 27 зв.ст., 28, 28 зв.ст. т. № 1).

При цьому слід зауважити, що позивач визнав себе власником спірної квартири, уклавши з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» іпотечний договір, надавши цю ж квартиру в забезпечення виконання своїх кредитних зобов`язань, про що було зроблено відповідний запис в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та його права як власника та іпотекодавця, не були поставлені під сумнів судом під час розгляду цивільної справи № 412/14645/2012.

Проаналізувавши докази у цивільній справі, надавши оцінку, як змісту позовних вимог, так і змісту заперечень стосовно позову, судом не знайдено підстав для скасування рішення державного реєстратора від 25.02.2020р. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , яка була здійснена на підставі іпотечного договору №014/137372/3182/74/1 від 27.09.2007р., договорів про відступлення прав за іпотечним договором від 26.11.2018р. за реєстровим №№1397, 1398, 1399, посвідчених приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко І.Л.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.11.2020р. суд зазначає наступне.

06.11.2020р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договорів купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М. зареєстрований в реєстрі за №127, згідно якого ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. №150-151 т. №1).

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (ст.ст.203, 215-216 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що договір купівлі-продажу квартири від 06.11.2020р. було укладено у відповідності вимог законодавства з додержанням на момент вчинення правочину вимог ст.203 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 33, 35, 36, 37 Закону України Про іпотеку, п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна) про скасування рішення державного реєстратора від 25.02.2020р., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.11.2020р. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.