Справа № 331/4849/22
Провадження № 2-др/331/19/2023
23 червня 2023 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.,
за участю секретаря Приходько Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заяву представника позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала справа за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2023 року позов ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 25 790, 00 грн.; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2021 року по 01.12.2022 року в розмірі 48 860, 00 грн.; стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 172,93 грн.

25.05.2023 року представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову (правничу) допомогу та надано докази на підтвердження цих витрат.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Присутність сторін при винесенні додаткового рішення не є обов`язковою (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із наступним.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, представник позивача ОСОБА_1 , відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, зробила заяву щодо подання доказів про розмір понесених витрат на правничу допомогу та протягом п`яти днів після отримання копії повного тексту судового рішення, надала докази на підтвердження їх понесення.

Таким чином, суд вважає, що представник позивача ОСОБА_1 не пропустила п`ятиденний строк звернення з відповідною заявою до суду.

На підтвердження понесених витрат надано: договір про надання правової допомоги від 01.12.2022 р.; акт здачі-прийняття наданих послуг від 13.12.2022 р.; квитанція до прибуткового касового ордера № б/н від 13.12.2022 р. на суму 3500,00 грн.; акт здачі-прийняття наданих послуг від 16.02.2023 р.; квитанція до прибуткового касового ордера № б/н від 16.02.2023 р. на суму 3000,00 грн.; акт здачі-прийняття наданих послуг від 16.02.2023 р.; квитанція до прибуткового касового ордера № б/н від 16.02.2023 р. на суму 2500,00 грн.; акт здачі-прийняття наданих послуг від 12.05.2023 р.; квитанція до прибуткового касового ордера № б/н від 19.05.2023 р. на суму 2500,00 грн., згідно яких загальна сума витрат понесених позивачем на правничу допомогу складає 11 500,00 гривень.

Під час розгляду справи представником відповідача у відзиві та запереченнях було висловлено заперечення проти стягнення витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_2 , посилаючись на не співмірність зі складністю справи, недоведеністю та необґрунтованістю.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу та предмет позову, часткове задоволення позовних вимог, з огляду на те, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично наданих послуг, враховуючи раніше зазначені заперечення представника відповідача, суд приходить до висновку, що заявлені витрати представником позивача у розмірі 11 500,00 грн. не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, а тому суд вважає, що є підстави для зменшення цієї суми до 4 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 260, 270 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 4000,00 гривень.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Світлицька