Ухвала

07 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 761/28252/21

провадження № 61-2353 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалуКиївського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області про розкриття акціонерним товариством «Сбербанк» інформації, що містить банківську таємницю щодо товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Стиль»,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2021 року представник Головного управління ДПС в Одеській області (далі - Управління) Козеровська А. О. звернулася до суду із заявою про розкриття АТ «Сбербанк» інформації, що містить банківську таємницю щодо ТОВ «ТМ-Стиль».

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року у задоволенні заяви Управління відмовлено.

На це судове рішення представник Управління подала апеляційну скаргу 01 листопада 2022 року. Просила поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що первісну апеляційну скаргу, подану Управлінням вчасно, ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року повернуто. Введення воєнного стану та простою в роботі перешкоджало Управлінню вчасно подати апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року ці причини пропуску строку визнані неповажними та надано строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні від 08 грудня 2022 року іншими підставами пропуску строку на апеляційне оскарження Управління зазначило введення воєнного стану в Україні та наявність великої кількості тривог в Одеській області.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

15 лютого 2023 року до Верховного Суду від іменіУправління Козеровська А. О. подала касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року, в якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 березня 2023 року заявник надала докази на підтвердження повноважень представляти інтереси Управління в суді касаційної інстанції в порядку самопредставництва.

Заявник просила поновити строк на касаційне оскарження, якийпропущений з поважних причин, оскільки первісна касаційна скарга була подана вчасно 17 січня 2023 року, однак повернута ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

З огляду на те, що заявник вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції в межах встановленого законом строку на касаційне оскарження, в розумні строки повторно звернулася з касаційною скаргою, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Предметом оскарження у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Встановивши, що Управління подало апеляційну скаргу 01 листопада 2022 року, апеляційний суд дійшов вірного висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що єдиною умовою поновлення пропущеного процесуального строку, в тому числі і строку на апеляційне оскарження, є визнання причин пропуску такого строку поважними. При цьому, поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Обгрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року Управління зазначило, що вперше апеляційну скаргу вони подали вчасно і лише у червні 2022 року отримали ухвалу суду про повернення апеляційної скарги.

Визнаючи цю причину неповажною, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що наведені обставини не пояснюють, що перешкоджало подати повторну апеляційну скаргу у розумний строк, яка була подана лише у жовтні 2022 року.

Також причини пропуску строку на апеляційне оскарження Управління мотивувало введенням на території країни воєнного стану, великою кількістю повітряних тривог в Одеській області.

Визнаючи неповажною цю причину пропуску Управлінням строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції належно обгрунтував свої висновки, вказавши, що лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обгрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу.

Верховний Суд погоджується з такими висновками, оскільки обставини запровадження воєнного стану і наявність повітряних тривог наявні на усій території України і самі по собі не можуть бути обставинами, які унеможливлюють виконання учасниками судового процесу процесуальних дій у розумні строки.

Схожі за змістом висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 21 липня 2022 року справа № 127/2897/13-ц, від 10 березня 2023 року справа № 540/1285/22 та постанові від 03 листопада 2022 року справа № 560/15534/21.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску строку на апеляційне оскарження не з вини апелянта, а через надзвичайні обставини в Україні судом оцінюються критично, оскільки від заявника суд апеляційної інстанції вимагав конкретизувати обставини, що об`єктивно перешкоджали йому подати скаргу, які останній не конкретизував, не пояснив поведінку учасника процесу щодо неподання апеляційної скарги з червня по жовтень 2022 року.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що Управління крім наведених причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження інших не зазначило, апеляційний суд, застосувавши правильно положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не навів поважних причин пропуску строку та не надав доказів про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, причин, які б зумовили поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не дослідив причин пропуску строку на апеляційне оскарження є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, яке містить висновки по суті розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Інші доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити Головному управлінню ДПС в Одеській області строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалуКиївського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області про розкриття акціонерним товариством «Сбербанк» інформації, що містить банківську таємницю щодо товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Стиль».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара