Справа № 128/635/23
Провадження № 22-ц/801/724/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

з участю секретаря судового засідання Обертун Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Зубаня Олександра Олександровича

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року, постановлену суддею Карпінською Ю.Ф.,

у справі №128/635/23

за заявою ОСОБА_1 (заявник)

за участі Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області (заінтересована особа)

про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Короткий зміст вимог заяви

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась в районний суд із заявою, залучивши до участі в справі заінтересовану особу - Літинську державну нотаріальну контору Вінницької області, про встановлення факту батьківства.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . З метою оформлення спадщини після смерті батька вона звернулась до Літинської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Підставою цього стала відсутність документів, які б підтверджували, що вона дійсно є донькою спадкодавця ОСОБА_2 .

Зазначене й стало підставою для звернення до суду з заявою, у якій заявник просила встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється її батьком.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

03 березня 2023 року, заявник ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Зубаня О.О., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду від 28.02.2023 та прийняти нову ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що у даній справі спір про право з іншими можливими спадкоємцями відсутній. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину пов`язана виключно з відсутністю необхідних документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованої особи не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду 07 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 березня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

Учасники справи подали апеляційному суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції встановив, що із заяви ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів не вбачається, що померлий ОСОБА_2 визнавав себе батьком заявниці, також про такі обставини заявником не зазначено та не вказано доказів на підтвердження таких обставин, тому встановлення факту, про який просить заявник ОСОБА_1 , пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заявниця посилалась на те, що в свідоцтві про народження її прізвище значиться « ОСОБА_1 », а в графі батько стоїть прочерк. На підтвердження того факту, що померлий ОСОБА_2 дійсно був її батьком вона надала копію свідоцтва про його смерть, довідку про здійснення нею його поховання, витяг із погосподарської книги, спільні з батьком фотографії, а також зазначила, що цей факт можуть підтвердити свідки, яких просила викликати.

Зазначила також, що заінтересованою особою вказує Літинську державну нотаріальну контору та подано клопотання про витребування спадкової справи, оскільки їй невідомо чи прийняв хтось спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).

Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 77, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з тієї підстави, що із матеріалів заяви ОСОБА_1 не вбачається, що померлий ОСОБА_2 визнавав себе її батьком, та на підтвердження обставин якими обґрунтовано заяву не надано відповідних доказів, а тому зробивши висновок, що встановлення факту, про який просить заявник пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд не зазначив, хто ще є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив, між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18 (провадження № 61-39374св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження №61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження №61-13709св20).

Лише під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

При цьому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині, де він вказує, що в залежності від конкретних обставин справи, зокрема, наявності чи відсутності запису про батька в актовому записі про народження дитини, вчинення такого запису за вказівкою матері тощо, і законодавства, що діяло у різний час, предметом судового розгляду в порядку окремого провадження можуть бути різні факти: встановлення факту родинних відносин, встановлення факту батьківства, встановлення факту визнання батьківства.

Відповідні обставини справи, а отже і відповідність ним формулювання вимог заяви можуть бути встановленні лише під час розгляду справи по суті.

Натомість суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі саме з підстав наявності спору про право, тобто дійшов висновків, які він може зробити лише під час ухвалення рішення, а також не вказав, з ким саме виник спір.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а не скасувати ухвалу про залишення заяви без розгляду і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні відповідного клопотання як про те просить апелянт.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункти 2-4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Зубаня Олександра Олександровича - задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року скасувати, а справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи- Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області про встановлення факту батьківства, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В. Матківська

І.В. Міхасішин