Справа № 366/1851/22
Провадження № 2/366/72/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю: секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась з позовом до суду до відповідача про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини, ОСОБА_4 , який був рідним братом позивача, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час бойових дій. Шлюб між її братом та відповідачем розірваний на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області від 16.12.2020. За життя Відповідач,вирішив забрати дитину до себе та визначити його місце проживання з ним. 20.10.2020 рішенням виконкому Бучанської міської ради Київської області було визначено місце проживання дитини з батьком за адресою АДРЕСА_1 , оскільки матір дитини, не здатна взяти на себе догляд і виховання дитини. Тобто, з 2020 року дитина проживала з батьком, тіткою (позивачем у справі) та бабусею, ОСОБА_5 . За весь цей час, мати дитини відвідувала її лише двічі: у жовтні 2020 та у липні 2021.

З 24.02.2022, після початку бойових дій, батько дитини, ОСОБА_4 пішов воювати. Місто Буча перебувало в окупації, і весь цей час дитиною опікувались позивач та його бабуся. Там же вони проживають і після де окупації. У червні 2022 скористалися можливістю виїзду в Республіку Болгарія на оздоровлення на кільки тижнів. Дитина навчається в Бучанському ліції № 4. Матір дитиною не цікавилася весь цей період. Тому позивач і просить позбавити її батьківських прав, як таку, що свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Рух справи

01.11.2022 позов надійшов до суду.

07.11.2022 у справі відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 06.12.2022, яке відкладене на 20.12.2022, оскільки позивач невчасно отримала позовну заяву.

20.12.2022 підготовче судове засідання закрите, судовий розгляд призначений на 01.02.2023, відкладене на 21.02.2023, на 13.03.2023, на 05.04.2023.

Оскільки сторони у судове засідання не з*явились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, суд, керуючись ст. 223 ЦПК України, вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиції сторін

Позивач у судове засідання 05.04.2023 не з`явилася, про місце та час проведення повідомлено вчасно, належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. У попередніх судових засіданнях її позиція була аналогічна.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши до канцелярії суду заяву, у якій зазначила, що позов визнає, просить справу заслухати без її участі. У попередніх судових засіданнях позовних вимог не визнавала, зазначаючи, що любить свого сина, від батька дитину не забирала, оскільки виходила саме з вищих інтересів дитини. Не відвідувала його, бо не мала роботи та коштів, щоб доїхати до місця його проживання. Власного житла наразі також не має.

Представник третьої особи також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Встановлені судом обставини, застосовні норми права та висновки суду

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що

ОСОБА_4 та відповідач по справі, ОСОБА_3 були чоловіком і дружиною, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 22.09.2007. ( а.с.9). Шлюб розірваний рішенням Іванківського районного суду Київської області 16.12.2020 ( справа № 366/2223/20) ( а.с.11). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є їх сином, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 від 05.08.2019 (а.с.10).

Позивач, ОСОБА_1 є рідною тіткою малолітнього ОСОБА_2 , що підтверджуються свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 ( а.с.7), свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 30.01.1993 ( в частині зміни прізвища) ( а.с.8).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про йог смерть серії НОМЕР_5 від 12.10.2022 та довідкою про причини смерті від 11.10.2022 ( а.с.14, 15).

20.10.2020 рішенням виконкому Бучанської міської ради Київської області № 796 від 20.10.2020 було визначено місце проживання дитини, малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , де він постійно і проживав на момент розгляду заяви ( а.с16). Приймаючи рішення виконкомом враховано висновок служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, в якому зазначено, що проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 разом з матір`ю може бути небезпечним для її життя і здоров`я, про свідчить консультативний висновок лікаря-психолога від 07.10.2020. Врахована думка дитини, який виявив бажання проживати з батьком в м. Буча, від спілкування з матір`ю категорично відмовляється, зі слів дитини матір систематично зловживає алкоголем, застосовувала фізичну силу до дитини ( а.с. 17, 18).

З акту депутата Бучанської міської ради від 14.10.2022 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 ( власником квартири) та бабусею ОСОБА_5 ( а.с.19, 21). Факт фактичного проживання за цією адресою малолітнього та його батька підтверджено довідкою від 25.09.2020, виданою КП «Бучанське УЖКГ» ( а.с.20).

Згідно довідок № 779 від 24.09.2020 та № 63 від 17.10.2022 вбачається, що ОСОБА_2 навчається в Бучанській НВК «СЗОШ І-ІІІ ст. - ЗОШ І_ІІ ст.» № 4, яке перейменовано у Бучанський ліцей № 4 ( а.с.22, 23).

Характеристика з місця проживання ОСОБА_3 , підписана діловодом Термахівського старостинського округу № 221 від 23.11.2022 негативна: офіційно не працює біля чотирьох років, зловживає спиртними напоями, нестримана, має запальний характер, авторитетом в селі не користується, друзів не має ( а.с.43).

Заборгованість по сплаті аліментів на дитину, ОСОБА_2 , станом на 21.11.2022 становить 35 276,84 грн. ( а.с.44,45).

З акту обстеження умов проживання від 02.12.2022, вбачається, що ОСОБА_3 , не маючи постійного місця роботи та сталого доходу, не має можливості утримувати дитину. ( а.с.57).

Опитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_2 зазначив, що хоче проживати з тіткою та бабусею в м. Буча. Там має всі належні умови для проживання, навчання, відвідує гуртки. До матері переїжджати не бажає. Згадує час, коли він з нею проживав ( до моменту, коли його забрав батько) з негативної сторони. Відчувається, що йому не вистачало турботи та піклування матері. Може згадати лише кілька разів, коли мати з 2020 приїжджала до нього.

15.12.2022 рішенням виконкому Бучанської міської ради № 621 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ( а.с.87-89).

За місцем роботи позивач характеризується позитивно ( а.с.48).

Наказом № 186 від 28.10.2022 дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово влаштовано в сім`ю родичів, рідної тітки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.49), актом обстеження житлово-побутових умов проживання підтверджено, що дитина має належні умови проживання, окрему кімнату, стосунки у сім`ї добропорядні, дружні, доброзичливі, всі члени родини підтримують один одного ( а.с.50).

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 статті 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення цього пункту дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 ст. 164 СК України).

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено, що відповідач не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не сплачує аліментів.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи цей спір, суд враховує, що 15.12.2022 рішенням виконкому Бучанської міської ради № 621 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, думку дитини, відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, тому приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, виходячи з вимог п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, слід з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-266, 268, 273, 351, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 05.04.2023.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 ),

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради (б-р Б. Хмельницького, 5/5А, м. Буча, Київська область, 08292),

Суддя Н.П. Слободян