Постанова

Іменем України

05 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 495/1422/18

провадження № 61-310св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - перший заступник керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури,

відповідачі: Затоківська селищна рада, ОСОБА_1 , виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі судді Прийомової О. Ю., від 04 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В., від 05 грудня 2022 року.

Зміст заявлених позовних вимог

1. У лютому 2018 року перший заступник керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

2. Свої вимоги прокурор мотивував тим, щоЗатоківською селищною радою та ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 18 вересня 2007 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,8 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0189; :02:003:0190.

3. Рішенням господарського суду Одеської області від 29 квітня 2014 року у справі № 916/803/14 задоволено позов заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , розірвано договір оренди та зобов`язано повернути до земель комунальної власності смт. Затока вказану земельну ділянку.

4. В подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 10 грудня 2014 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0999 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:003:0359, із земель наданих раніше у користування ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 .

5. Рішенням Затоківської селищної ради від 05 червня 2015 року № 2918 передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,0999 га (кадастровий номер :02:003:0359) для індивідуального дачного будівництва за адресою:

АДРЕСА_2 .

6. На підставі вказаного рішення державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду документів, поданих

ОСОБА_1 для оформлення права власності, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38639927, щодо земельної ділянки площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення по АДРЕСА_2 , яке зареєстроване згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 червня 2015 року № 21857050.

7. Прокурор вважав, що право власності на вказану земельну ділянку набуто ОСОБА_1 з порушенням вимог чинного законодавства, а саме земельну ділянку у порушення статей 79-1, 118 Земельного кодексу України передано без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

8. Крім того, відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва здійснено з порушенням генерального плану смт. Затока та за відсутності детального плану території. Також прокурор зазначав, що державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності прийнято з порушенням чинного законодавства, оскільки заявлене право не підлягало державній реєстрації.

9. Із урахуванням викладеного, прокурор просив:

- визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради від 05 червня 2015 року № 2918 «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер :02:003:0359) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 »;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38639927, видане 05 червня 2015 року реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:003:0359);

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 05 червня 2015 року, індексний номер 21857050, на підставі якого за ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:003:0359).

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

10. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня 2021 року позов прокурора задоволено.

11. Визнано незаконним рішення Затоківської селищної ради від 05 червня

2015 року № 2918 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер :02:003:0359) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 ».

12. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38639927, видане 05 червня 2015 року реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Терещенку Р. В., щодо земельної ділянки, площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:003:0359).

13. Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 05 червня 2015 року, індексний номер 21857050, на підставі якого за ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:003:0359).

14. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

15. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прокурор правомірно звернувся до суду із цим позовом, вимоги позову є доведеними, оскільки було порушено положення законодавства при відведенні у власність спірної земельної ділянки. Право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку було набуто з порушенням вимог діючого законодавства (без зміни цільового призначення, неврахування містобудівної документації), у зв`язку із чим рішення Затоківської селищної ради від № 2918 від 05 червня 2015 року підлягає визнанню судом незаконним.

16. Оскільки свідоцтва на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Врахувавши вказані порушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

17. Постановою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня

2021 року - без змін.

18. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що після поділу земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ФОП ОСОБА_3 та

ФОП ОСОБА_4 , Затоківська селищна рада не мала права передавати

ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,0999 га, кадастровий номер :02:003:0359, для індивідуального дачного будівництва, а мала розпорядитись цією земельною ділянкою відповідно до цього ж цільового призначення, тобто для будівництва об`єктів рекреаційного призначення. Крім того, селищною радою детальний план території щодо вказаної земельної ділянки не розроблявся та не затверджувався, що свідчить про відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 з порушенням вимог частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з якою у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

19. Прокурор навів підставу для представництва інтересів територіальної громади смт Затока, матеріально-правовим аспектом звернення до суду з відповідним позовом є вибуття земель з комунальної власності, а подання відповідного позову саме прокурором обґрунтоване невизначеністю чинним законодавством суб`єкта контролю за законністю прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо відведення земельних ділянок з відповідними повноваженнями на звернення до суду з позовами.

Узагальнені доводи касаційної скарги

20. У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

21. Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня

2018 року у справі № 927/291/17, від 05 червня 2018 року у справі

№ 927/584/17, від 06 червня 2018 року у справах № 927/1155/16, 911/1541/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 712/10864/16-а, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 30 січня 2019 року у справі

№ 755/10947/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, від 01 червня 2021 року у справі

№ 925/929/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, постановах Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 813/6231/14, від 02 квітня 2019 року у справі

№ 819/806/17, від 04 квітня 2019 року у справах № 640/5921/19, 819/1553/17, від 05 червня 2019 року у справі № 697/2434/16-ц, від 19 червня 2019 року

у справах № 317/2571/14-ц, № 911/4000/15, від 26 червня 2019 року у справах № 814/2389/15, № 701/902/17-ц, від 03 липня 2019 року у справі

№ 317/2546-14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 243/202/19,

від 18 березня 2020 року у справі № 243/13059/18 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

22. Заявник стверджує, що зміна виду використання земельної ділянки не потребує дотримання процедури, яка необхідна при зміні цільового призначення. Отже доводи прокуратури щодо необхідності при зміні виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії дотримання процедури, яка встановлена для зміни саме цільового призначення, є помилковими та не відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19. Крім зазначеного у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що належним позивачем у справі має бути саме відповідний орган Держгеокадастру.

23. Заявник наголошує на тому, що категорія земельної ділянки залишилася незмінною, змін зазнав лише вид використання земельної ділянки в межах тієї ж незмінної категорії. Спірна земельна ділянка вже була сформована належним чином та у відповідності до вимог чинного законодавства України, на момент її передачі ОСОБА_1 ця земельна ділянка вже мала свій кадастровий номер.

24. Вид використання земельної ділянки - для дачного будівництва, відноситься до категорій земель рекреаційного призначення, так само, як і вид використання - для будівництва та експлуатації закладу відпочинку. Вказана обставина учасниками справи не заперечувалася.

25. Із урахуванням зазначеного, заявник стверджує, що при передачі земельної ділянки у власність не допущено порушень законодавства України.

26. Також особа, яка подала касаційну скаргу, звертає увагу на застосування прокурором неефективного способу захисту права власності.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

27. Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 495/1422/18.

28. Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 рокусправу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29. 18 липня 2007 року між Затоківською селищною радою та

ФОП ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,8 га терміном на 25 років для експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у Лиманському районі смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0189; :02:003:0190.

30. Рішенням Господарського суду Одеської області від 29 квітня 2014 року у справі № 916/803/14 позов заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області задоволено повністю.

31. Розірвано договір оренди, укладений 18 вересня 2007 року між Затоківською селищною радою Білгород-дністровської міської ради Одеської області та ФОП ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_5 , зареєстрований у Білгород-Дністровському міському відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 04.07.506.00090 від 19 вересня 2007 року. Зобов`язано ФОП ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_5 повернути до комунальної власності смт. Затока м. Білгород-Дністровського земельну ділянку площею 4,8 га, вартістю 11 974 080 грн, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський район, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0189; :02:003:0190.

32. В подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок 10 грудня 2014 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0999 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:003:0359. Призначення земельної ділянки «для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення» змінено на «для індивідуального дачного будівництва», що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, листом № 27/01-27 від 17 січня 2018 року Затоківської селищної ради, а також листом від 26 січня 2018 року Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

33. Разом з тим, 05 червня 2015 року Затоківською селищною радою на І.ХІV-а сесії VІ скликання було винесено рішення № 2918 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0999 га, кадастровий номер :02:003:0359 для індивідуального дачного будівництва за адресою:

АДРЕСА_2 ».

34. На підставі вказаного рішення державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду документів, поданих

ОСОБА_1 для оформлення права власності, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38639927 щодо земельної ділянки площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 червня 2015 року № 21857050.

35. У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 28 грудня

2017 року власником земельної ділянки площею 0,0999 га за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, є ОСОБА_1 .

36. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підставою для формування земельної ділянки площею 0,0999 га за адресою: АДРЕСА_2 , стала технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, внаслідок чого на підставі цієї технічної документації із земельної ділянки загальною площею 4,8 га, яка раніше перебувала у користуванні ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , сформовано ряд земельних ділянок, в тому числі земельна ділянка відповідача ОСОБА_1 .

37. Листом № 10-15-0.3-1145/2-18 від 26 січня 2018 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області повідомлено, що за інформацією міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському ГУ Держгеокадастру в Одеській області державним кадастровим реєстратором управління здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки площею 0,0999 га, кадастровий номер :02:003:0359, за технічними документаціями із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

38. За інформацією міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському ГУ Держгеокадастру в Одеській області, документації із землеустрою, на підставі якої здійснено державну реєстрацію зазначених земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки площею 0,0999 га, кадастровий номер :02:003:0359, до державного фонду документація із землеустрою не надходило.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

39. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

40. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

41. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

42. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

43. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

44. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

45. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

46. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

47. Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції Українипередбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

48. Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді визначено положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру»

49. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 56 ЦПК України.

50. За змістом статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

51. Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

52. Згідно із частинами першою, другою статті 20 ЗК України при зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

53. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про землеустрій»цільове призначення земельної ділянки - це допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

54. Отже, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання.

55. Статтею 50 ЗК Українивизначено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

56. Відповідно до статті 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

57. Статтею 52 ЗК Українивизначено, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

58. Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) рекреаційного призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

59. У відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів

від 23 липня 2010 року № 548, до земель рекреаційного призначення (секція Е розділ 07) належать земельні ділянки:

- 07.01 - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- 07.02 - для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту;

- 07.03 - для індивідуального дачного будівництва;

- 07.04 - для колективного дачного будівництва;

- 07.05 - для цілей підрозділів 07.01-07.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.

60. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2013 року у справі № 21-417а12,

від 08 квітня 2015 року у справі № 6-32цс15, постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 712/10864/16-а та постановах Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі

№ 701/902/17-ц, від 03 червня 2019 року у справі № 708/933/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 701/473/17, про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі.

61. Отже, земельним законодавством чітко встановлено, що з дотриманням відповідної процедури здійснюється зміна цільового призначення земельних ділянок. Проте такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки без зміни її категорії цільового використання чинним законодавством не передбачено.

62. Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо).

63. Ураховуючи, що зміна виду використання земельної ділянки з виду «для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення» (секція Е розділ 07 підрозділ 07.01) на вид використання «для індивідуального дачного будівництва» (секція Е розділ 07 підрозділ 07.03) не призводить до зміни цільового призначення земельної ділянки та відбувається у межах однієї категорії земель (землі рекреаційного призначення), слід дійти висновку про відсутність підстав стверджувати про незаконність зміни цільового виду використання спірної земельної ділянки у межах однієї категорії.

64. Частиною першою статті 116 ЗК Українипередбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

65. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України.

66. Згідно з частинами першою та другою статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

67. Виходячи з аналізу положень частин п`ятої-десятої статті 79-1 ЗК України можна дійти висновку, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

68. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

69. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

70. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

71. Крім того, згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок.

72. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

73. Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, не врахував, що земельна ділянка площею 0,0999 га кадастровий номер :02:003:0359, що передана рішенням Затоківської селищної ради від 05 червня 2015 року № 2918 у приватну власність ОСОБА_1 , за категорією земель є землею рекреаційного призначення та має вид використання «для індивідуального дачного будівництва», що відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, відноситься до категорії земель рекреаційного призначення, а тому зміна цільового призначення земельної ділянки не відбулася, змінився лише вид використання землі в межах однієї категорії землі (землі рекреаційного призначення), що не вимагало розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження.

74. Затоківська селищна рада, як власник земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0359, мала право визначати вид її використання в межах категорії земель рекреаційного призначення. На підставі технічної документації щодо поділу земельної ділянки була сформована нова земельна ділянка з присвоєнням їй кадастрового номеру :02:003:0359 та подальшою реєстрацією у Державному земельному кадастрі. Після цього ця сформована та зареєстрована земельна ділянка була передана

ОСОБА_1 у власність.

75. Виходячи із зазначених обставин, доводи прокурора про порушення вимог чинного законодавства щодо розроблення проекту землеустрою при передачі ОСОБА_1 земельної ділянки є необґрунтованими.

76. Подібні висновки висловлено Верховним Судом у постановах

від 24 листопада 2021 року у справі № 495/1439/18-ц (провадження

№ 61-11915св21), від 11 травня 2022 року у справі № 495/1434/18 (провадження № 61-2613св21), від 22 лютого 2023 року у справі

№ 495/1427/18, (провадження № 61-10511св21), від 01 березня 2023 року

у справі № 495/9134/16-ц (провадження № 61-11477св22), від 01 березня

2023 року у справі № 495/6098/17 (провадження № 61-7447св22) та у справі № 495/9134/16-ц (провадження № 61-11477св22).

77. Зокрема, при розгляді справ № 495/9134/16-ц, № 495/10984/17, № 495/1485/18-ц суди встановили, що Генеральним планом смт Затока (зі змінами від 16 березня 2015 року) спірна земельна ділянка була віднесена до земель рекреаційного призначення об`єктів стаціонарної рекреації, дачного будівництва.

78. Отже, прокурором не наведено обґрунтованих доводів на підтвердження того, що рішення Затоківської селищної ради від 05 червня 2015 року № 2918, яким передано ОСОБА_1 у власність спірну земельну ділянку, було прийнято з порушенням вимог земельного чи містобудівного законодавства.

79. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позову прокурора, а тому у задоволенні позовних вимог із заявлених прокурором підстав слід відмовити.

80. Частиною першою статті 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

81. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами

повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

2. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 04 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 05 грудня 2022 року скасувати.

3. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь О. М. Осіян
С. Ф. Хопта

В. В. Шипович