Номер провадження: 22-ц/813/3927/23
Справа № 521/7649/22
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2022 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ», після уточнення позовних вимог просив визнати неправомірними переплати коштів здійснені ОСОБА_1 ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ»:

за договором № 100004690 від 07.10.2021 року на суму 5000,00 грн у розмірі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп.;

договором на суму 5000,00 грн - у розмірі 2 560 (дві тисячі п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.;

договором від 28.10.2021 року на суму 8000,00 грн у розмірі 2 080 (дві тисячі вісімдесят) грн 00 коп.

Зобов`язати ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ» провести перерахунок переплачених коштів за договором № 1.10.2021 року на суму 5000,00 грн, договором на суму 5000,00 грн та договором від 28.10.2021 року на суму 8000,00 грн та дати змогу оплатити різницю в розмірі 3 410 (три тисячі чотириста десять) гривень 00 копії між сумою взятою за договором № 100003416 від 11.11.2021 року у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. та попередньо сплаченими відсотками (переплатою) у розмірі 6 590 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 00 копійок.

Зобов`язати ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ» відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень копійок.

Зобов`язати компанію ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ» після врегулювання порушених в позовній заяві питань надати довідку про закриття боргу.

В обґрунтування вимог зазначив, що ним ОСОБА_1 неодноразово було укладено договори кредитування з Товариством з обмеженою відповідальністю «ШВИДКІ ГРОШІ» на відповідні суми, а саме: 1) договір № 100004690 від 07.10.2021 року - на суму 5000,00 грн - було оплачено 23.10.2021 року у розмірі 1850,00 грн та 24.10.2021 року 5100,00 грн, 2) договір - на суму 5000,00 грн (орієнтовно був укладений 24-28 жовтня 2021 року) - було оплачено 28.10.2021 року у розмірі 7560,00 грн, 3) договір від 28.10.2021 року - на суму 8000,00 грн - було оплачено 09.11.2021 року у розмірі 10080,00 грн, 4) договір № 100003416 від 11.11.2021 року - на суму 10000,00 грн - термін платежу 24.11.2021 року у розмірі 12800,00 грн - оплачено не було.

Відповідно після оформлення останнього договору № 100003416 від 11.11.2021 року йому стало відомо про те, що відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - "Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються".

А тому вже 23.11.2021 року електронним листом з відповідними документами ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ», в якому просив зупинити нарахування процентів, та у зв`язку із скрутним фінансовим становищем провести перерахунок переплачених за попередніми договорами коштів у сумі 1196 грн 00 коп., та надати змогу з суми 5530 грн 00 коп. оплатити різницю у сумі 9050 грн 00 коп., та суму 10000 грн 00 коп. та дати змогу оплатити різницю у сумі 950 грн 00 коп.

У зв`язку з відсутністю відповіді 12 грудня 2021 року ОСОБА_1 було подано повторно звернення через електронний кабінет, однак відповіді отримано не було.

18.12.2021 року ідентичну заяву з визначеними документами було направлено засобами поштового зв`язку з проханням зупинити нарахування процентів, та у зв`язку із скрутним фінансовим становищем провести перерахунок переплачений попередніми договорами коштів та надати змогу оплатити різницю у сумі 3 410 грн 00 коп. з отриманих 10 000 грн, лист керівництвом ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ» отримано не було.

Також, позивач зазначив, що відмовою у проханнях провести перерахунок зазначених коштів та постійними телефонними дзвінками з вимаганням негайно погасити борг, представниками товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ» було завдано ОСОБА_1 моральної шкоди. Завдана моральна шкода полягає в приниженні його честі та гідності, як людини. Зазначене визначення гідності дає змогу зрозуміти, що надання представникам товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ» було не визнано наявні у позивача документи як складові елементи цінності кожної фізичної особи, а приниження честі виникло у зв`язку з постійними відмовами здійснити перерахунок, адже ці відмови призвели до виникнення негативної соціальної оцінки з боку колег по службі та друзів, у тому, що в них склалася думка про його неспроможність довести законність керівних документів в країні та встановити справедливість. Що стосується душевних страждань, які на його думку позивачу було завдано у зв`язку з прийняттям незаконного рішення щодо відмови у проведенні перерахунку суми коштів, то ряд судів пов`язує «Душевне страждання» із вчиненням неправомірних дій щодо фізичної особи. У якості моральної шкоди з ТОВ «ШВИДКІ ГРОШІ» слід відшкодувати ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 10000 гривень 00 копійок.

15 червня 2022 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся із заявою про внесення змін щодо відповідача, оскільки реквізитами ТОВ «Швидкі гроші» зазначено ТОВ «Споживчий центр», ЕРДПОУ 37356833, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А. Просив змінити відповідача з ТОВ «Швидкі гроші» на «ТОВ «Споживчий центр».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2022 року ухвалено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Суд першої інстанції керувався тим, що недоведеність, а отже відсутність порушення права позивача, тягне за собою відмову у його захисті судом і, відповідно, має наслідком відмову у позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалити рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті рішення суд допустив помилку щодо розбіжності сум яку позивач просив призначити до сплати 3410 грн, на відміну від того, що відповідач пропонує сплатити після проведеного перерахунку 4270 грн та не врахував, що моральна шкода, йому була завдана у зв`язку з прийняттям незаконного рішення щодо відмови у проведенні перерахунку.

Позиція учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У листопаді представник відповідача надіслав відзив на апеляційну скаргу у якому вказав, що відповідно до умов договору, а саме в 11.3 Пропозиції про укладення кредитного договору (Оферта) до договорів №№ 11.11.2021-100003416 від 11.11.2021, 22.09.2021-100003236 від 22.09.2021, 07.10.2021-100004690 від 07.10.2022, 28.10.2021-100002972 від 28.10.2021 зазначено, що всі повідомлення Позичальника за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром або вручені особисто за зазначеним в п.12 цього Договору місцезнаходженням Кредитодавця.

Позивач до ТОВ «Споживчий центр» не звертався.

В матеріалах справи, а саме в якості додатків до Позовної заяви (уточнена з усуненням недоліків) від 15.06.2022 року міститься лист від 23.11.2021 року та від 18.12.2021 року адресований директору ТОВ «Швидкі гроші» ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, відповідачем у вказаній позовній заяві зазначається теж саме Товариство - ТОВ «Швидкі гроші» (Код ). Як в описовій частині, так і в резулятивній частині позовної заяви.

ТОВ «Споживчий центр» (Код ) не є ТОВ «Швидкі гроші» (Код ). Це дві різні юридичні особи, з різними юридичними адресами та різними ЄДРПОУ.

Позивачем не було підтверджено військову службу в особливий період, протягом строку дії договорів №№ 22.09.2021-100003236 від 22.09.2021, 07.10.2021-100004690 від 07.10.2022, 28.10.2021-100002972 від 28.10.2021. 11.11.2021-100003416 від 11.11.2021.

Після отримання відповіді на відзив та підготовки заперечення на відповідь на відзив, Позивачем на електронну пошту були надіслане додаткові, належним чином завірені документи, які підтверджують проходження військової служби.

З урахування додатково наданих документів засвідчених належним чином Товариством були вжиті заходи передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та здійснено перерахунок по кредитним договорам, що підтверджується карточками субконто.

Також, жодним доказом не підтверджено, що Відповідач здійснював дзвінки Позивачу. Відповідно, жодним доказом не підтверджена ні наявність дії Відповідача, ні її протиправність.

Відсутній факт протиправної поведінки Відповідача та порушення прав Позивача, спричинення йому моральної шкоди.

Просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Пояснення учасників справи

Представник ТОВ «Споживчий центр» Шкаленко Є.В., у судовому засіданні в режимі відеоконференції, надав пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Так, укладення договорів між Кредитодавцем та його позичальниками проведено у повній відповідності з приписами статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» із додержанням загальних вимог чинності правочину, викладених у статті 203 ЦК України.

22.09.2021 року ОСОБА_1 уклав кредитний Договір №22.09.2021-100003236 з Товариством, та отримав суму кредиту в розмірі 5000,00 грн.

07.10.2021 року ОСОБА_1 уклав кредитний Договір № №07.10.2021-100004690 з Товариством, та отримав суму кредиту в розмірі 5000,00 грн.

28.10.2021 року ОСОБА_1 уклав кредитний Договір № 28.10.2021-100002972 з Товариством, та отримав суму кредиту в розмірі 8000,00 грн.

11.11.2021 року ОСОБА_1 уклав кредитний Договір №11.11.2021-100003416 з Товариством, та отримав суму кредиту в розмірі 10000,00 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації » від 20 травня 2014 року № 1275-VII статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» спочатку доповнено п. 15 такого змісту:

«15. Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції:

«15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні від 17.03.2014 введено дію особливого періоду, рішення про скасування особливого періоду на території України президентом України прийнято на час звернення позивача до відповідача не було.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судовим розглядом встановлено укладення - 22.09.2021 року, 07.10.2021 року, 28.10.2021 року, 11.11.2021 року кредитних договорів між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр».

У позичальника, який є військовослужбовцем, наявні усі визначені чинним законодавством підстави для користування пільгою, передбаченою частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Проте, таке право є безумовним лише при його документальному підтвердженні.

Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідно до листа Міноборони від 01.02.2019 року №321/722 документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

Згідно пп. 2.9.4.1. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017р., для реалізації пільг, передбачених Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей видаються довідки на одержання військовослужбовцями та членами їх сімей пільг, передбачених чинним законодавством України, за формами 1-3 (додатки 20, 21, 22).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що про наявність у нього пільги, передбаченої пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», йому стало відомо після оформлення останнього договору. У зв`язку з чим, позивачем було спрямовано декілька відповідних заяв.

Проте, ці заяви були адресовані ТОВ «Швидкі гроші» (Код ), що не є ТОВ «Споживчий центр» (Код ). Це дві різні юридичні особи, з різними юридичними адресами та різними ЄДРПОУ.

Необхідні документи товариство отримало тільки - 30.08.2022 року, ОСОБА_1 було звільнено від сплати відсотків та штрафу на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та здійснено перерахунок по кредитним договорам. Станом на 26.10.2022 року заборгованість позивача перед ТОВ «Споживчий центр» по кредитному договору 11.11.2021-100003416 від 11.11.2021 року складає 4270,00 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, після отримання необхідних документів, провів перерахунок переплачених позивачем коштів.

Доводи апеляційної скарги, щодо розбіжності сум яку позивач просив призначити до сплати 3410 грн, на відміну від того, що відповідач пропонує сплатити після проведеного перерахунку 4270 грн на увагу не заслуговують.

Позивачем не надано суду першої інстанції необхідних доказів, щодо суми сплачених відсотків за спірними договорами, тому, судом взято за основу розрахунок суми сплачених відсотків зроблений представником відповідача, що підтверджується карточками субконто.

Також позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів щодо здійснення йому представниками відповідача телефонних дзвінків з метою змусити сплатити заборгованність за кредитними договорами.

Колегія суддів вважає слушним висновок суду першої інстанції, що у справі не встановлено неправомірності в діях відповідача, що стягнення моральної шкоди є похідною вимогою, у зв`язку з тим, в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Щодо вимог зобов`язати відповідача після врегулювання порушених в позовній заяві питань надати довідку про закриття боргу, то така довідка не впливає на права позивача.

У своїй Постанові від 06.03.2019 року у справі № 286/1693/17 щодо зобов`язання надати довідку про відсутність заборгованості, Верховний суд зазначив, що не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання банку видати довідку про відсутність заборгованості, наявність або відсутність якої не впливає на права позивача.

Таким чином доводи апеляційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький