Провадження № 22-ц/824/5921/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

05 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року АТ «СК «Країна» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що 09 квітня 2020 року між ним та ТОВ «Бест лізинг» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, яким застраховано належний останньому автомобіль марки «Сітроєн», номерний знак НОМЕР_1 .

19 січня 2021 року на вул. Костянтинівській, в м. Києві, трапилася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент настання вказаної ДТП, майнові інтереси ОСОБА_1 були застраховані на підставі договору обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.114074117, укладеного з ПАТ «СК «Уніка».

На підставі страхового акта № 99-09/62300/2.1.5.1 від 12 березня 2021 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 41 682,72 грн.

За наслідками його звернення до страхувальника винної особи ПАТ «СК «Уніка», останнє здійснило виплату відшкодування в розмірі 18 244,38 грн.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача різницю відшкодованих реальних збитків у сумі 23 438,34 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із цим рішенням, АТ «СК «Країна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевим судом не враховано, що за законом різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням підлягає стягненню з винуватця ДТП.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПАТ «СК «Уніка» в межах ліміту 130 000,00 грн, тому, саме страхова компанія повинна відповідати за завдані збитки в межах страхового ліміту.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2020 року між позивачем та ТОВ «Бест лізинг» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 99-09/003/2.1.5., відповідно до умов якого страховик АТ «СК «Країна» зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки «Сітроєн», номерний знак НОМЕР_1 .

19 січня 2021 року о 14 годині 30 хвилин в м. Києві на вул. Костянтинівській, сталася ДТП за участю автомобіля марки «Сітроєн», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року в справі № 758/1581/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі страхового акта № 99-09/62300/2.1.5.1 від 12 березня 2021 року, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 41 682,72 грн, згідно з платіжним дорученням № 19170 від 15 березня 2021 року.

При цьому, встановлено, що вказану суму коштів позивачем сплачено за проведення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля - отримувач коштів ТОВ «Автопассаж», відповідно до виставленого ним рахунку № П_СчТ09824 від 25 лютого 2021 року на суму 44 082,72 грн, за вирахування франшизи в розмірі 2 400,00 грн.

Також судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП (19 січня 2021 року) була застрахована в ПАТ «СК «Уніка», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, (поліс № ЕР.114074117). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну третіх осіб встановлено в розмірі 130 000,00 грн. Франшиза становить 0,00 грн.

При цьому, судом з`ясовано, що ПАТ «СК «Уніка» перерахувало позивачу в якості страхового відшкодування 18 244,38 грн.

Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц; постанові від 03 грудня 2020 року у справі №352/1384/18.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що до АТ «СК «Країна» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Сітроєн», номерний знак НОМЕР_1внаслідок ДТП у сумі 41 682,72 грн, перевищує виплачений ПАТ «СК «Уніка» позивачу розмір страхового відшкодування у сумі 18 244,38 грн, а відтак, з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванняму сумі 23 438,34 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу а, згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням),та у зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат, до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з висновками місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки місцевий суд у повному обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та відповідними нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну правову оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовАкціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 23 438 (двадцять три тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 34 коп., а також судові витрати у розмірі 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: