УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Суддя Хортицького районного суду м.ЗапоріжжяМурашова Н.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2023р. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє представник адвокат Студенцов О.О., в якій заявники просять встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Великосіля Ніжньогірського р-ну АР Крим дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , батьком громадянин України ОСОБА_2 , а також факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Великосіля Ніжньогірського р-ну АР Крим дитини жіночої статі ОСОБА_4 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , батьком громадянин України ОСОБА_2 .

Ознайомившись із заявою та доданими документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням

спору про право.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 293, п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Ст.317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Зокрема, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (ч.1).

Згідно з ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до ст.1,1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.5 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність цієї заяви. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18).

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Так, відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ст.4,6 вказаного Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.13 цього Закону державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі, не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідні положення містяться в розділі ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5.

Перелік документів, які є підставою для проведення державної реєстрації народження визначений п.2 розділу ІІІ Правил. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.

При цьому, відповідно до п.14 гл.1 розділ ІІ Правил (в редакції наказу Міністерства юстиції № 606/5 від 26.02.2022р.) у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Таким чином, порядок державної реєстрації народження дитини віднесено до повноважень органів державної реєстрації актів цивільного стану, а суд в порядку окремого провадження розглядає справу про встановлення факту народження дитини, в т.ч. на тимчасово окупованій території України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Звертаючись до суду із цією заявою, заявники зазначають, що документів про народження дітей, виданих компетентними органами України, у них немає, медичні свідоцтва про народження, які були видані на тимчасово окупованій території, були надані ними для здійснення державної реєстрації народження до Ніжньогірського районного відділу РАЦС, після чого їм було видано свідоцтво про народження, яке є недійсними відповідно до законодавства України, у зв`язку з чим вони позбавлені можливості зареєструвати народження дітей на території України в позасудовому порядку.

Разом з тим, такі доводи суперечать вищевикладеним нормам чинного законодавства України, згідно з якими, як вже зазначалось, недійсним є акт (рішення, документ), виданий органом, його посадовою та службовою особою на тимчасово окупованій території, крім документів, що підтверджують, зокрема, факт народження особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Під час дії воєнного стану в Україні державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Тобто на даний момент з метою захисту прав дітей, народжених на тимчасово окупованих територіях, на законодавчому рівні врегулювала можливість проведення державної реєстрації народження на підставі документів, виданих на тимчасово окупованих територіях.

Доказів тому, що заявники повторно отримали медичні документи про народження дітей та звертались до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану на території України з приводу державної реєстрації народження дітей, але їм було відмовлено в цьому, вони в заяві не зазначили і до заяви не додали.

До заяви про встановлення факту народження дітей додані свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , видані Ніжньогірським районним відділом РАЦС відповідно в 2015р. та 2017р., в яких до того ж зазначено, що їх батьки - заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами РФ. Однак, в порушення вимог п.1 ч.1 ст.318 ЦПК України, в самій заяві жодним чином не обґрунтована необхідність на даний час здійснення державної реєстрації народження дітей за законодавством України та що перешкоджало їм протягом тривалого часу, зокрема, за можливості виїзду на підконтрольну територію до введення воєнного стану здійснити державну реєстрацію народження дітей відповідно до діючого законодавства України.

Крім того, виходячи з положень ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дітей, які вданому випадку досягли 7 та 6 років,повинна проводитися не тільки за наявності документів про народження, а й документів про перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини. Відомості про наявність чи відсутність таких документів в заяві відсутні, в додатках до заяви вони не зазначені.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що порядок державної реєстрації народження віднесено до повноважень органів державної реєстрації актів цивільного стану, заявниками не використана можливість зареєструвати народження дітей в уповноваженому державному органі, суд вважає, що вказана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.2,4,5,13,186,293,315,317,318 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова