Дата документу 20.06.2023 Справа № 333/1172/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 333/1172/20

Провадження №22-ц/807/1321/23

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковська А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року, в складі судді Піха Ю.Р., у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення витрат на лікування та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення витрат на лікування та моральної шкоди.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач А.О. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вважає ухвалу протиправною, оскільки постановлена за відсутності належного інформування судом позивача про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, ухвала суду першої інстанції не відповідає процесуальним нормам, оскільки позивач не була повідомлена про розгляд справи, нею не подавалась заявка про отримання судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, просила скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

15 червня 2023 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» адвокат Оккерт Ю.О. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року залишити без змін.

У відзиві зазначається, що починаючи з березня 2022 року позивач була обізнана про відкриття провадження у суді першої інстанції за її позовом до підприємства «Запоріжелектротранс». З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутня заява позивача про розгляд справи за її відсутності суд на законних підставах залишив позовну заяву без розгляду.

Також просять розглядати справу за відсутності представника Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Богач А.О.,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином та своєчасно повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення позивач не з`явилась в судові засідання, які були призначені на 14.03.2022, 30.08.2022, 20.10.2022, 24.11.2022, 24.01.2023, 21.03.2023 та 13.04.2023, жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідноіз частинами 1-4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року (остаточне 13 квітня 2011 року) за заявою N 28924/04 у параграфі 50 зазначено, наступне «…суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. п. 28-36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення витрат на лікування та моральної шкоди.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року відкрито провадження за названим позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року здійснено перехід з розгляду справи з спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 січня 2023 року о 15год ( а.с.66).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгяллу по суті на 13 квітня 2023 року о 8 год 40хвл. ( а.с.75).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В обгрунтування залишення позову без розгляду суд першої інстанції зазначав про неявку позивача без поважних причин в судові засідання, призначені на 14.03.2022, 30.08.2022, 20.10.2022, 24.11.2022, 24.01.2023, 21.03.2023 та 13.04.2023.

Так, за правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

У статті 211 ЦПК України визначено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128 - 130 ЦПК України.

Частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Матеріали справи не містять жодного доказу отримання позивачем та її представником судових повісток про виклик в судове засідання, призначене на 13 квітня 2023 року або поштових конвертів з відміткою про причини їх повернення до суду.

Слід зазначити, що відсутні й докази надсилання судових повісток на вищеназвану дату.

Отже, ОСОБА_1 та її представник не були належним чином повідомлені судом першої інстанції про призначене на 13 квітня 2023 року судове засідання.

До того ж, умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи після постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття підготовчого засідання було призначено лише одне судове засідання по суті спору: на 13 квітня 2023 року, де суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч.1., ч.2 ст 257 ЦПК України.

Процесуальним законом розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава3 РозділуIII ЦПК України) та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава6РозділуIII ЦПК України).

Аналіз змісту пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише у тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме у судове засідання, а не у підготовче засідання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року в справі N 463/4480/19 та у постанові від 24 грудня 2021 року в справі N 308/729/19.

Отже, неявка позивача у підготовче судове засідання, призначене на 24 січня 2023 року та 21 березня 2023 року, та які судом першої інстанцї враховані як неявка позивача вдруге постіль в судове засідання, не можуть бути підставою для застосування положення ст.. 257 ЦПК України.

Окрім того, неявка позивача в судові засідання, призначені на 14 березня 2022 року, 31 травня 2022 року, 30 серпня 2022 року, 20 жовтня 2022 року не можуть бути підставою для застосування положень п.3 ч.1 ст.. 257 ЦПК України з огляду на наступне.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

По справі призначались судові засідання на наступні дати : 14 березня 2022 року, 31 травня 2022 року, 30 серпня 2022 року, 20 жовтня 2022 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року здійснено перехід з розгляду справи з спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 січня 2023 року о 15год, яке було відкладено на 21 березня 2023 року з причини неявки сторін ( а.с.66,71).

Однак, умовою для застосування пункту 3 частини першої статті 257 і частини п`ятої статті 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Для перевірки обґрунтованості залишення позовної заяви без розгляду правове значення мають судові засідання , призначені після 21 березня 2023 року , а не сукупність усіх призначених судових засідань.

Також апеляційний суд щодо обставин порядку виклику позивача в судове засідання, призначене на 14 березня 2022 року вважає необхідним зазначити наступне.

Матеріали справи містяться довідки про доставку SMS судових повісток ОСОБА_1 та її представнику адвокату Денщік М.С. у судове засідання, призначене на 14 березня 2022 року (а.с.21, 22).

Проте, частиною тринадцятою статті 128 ЦПК України передбачено, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Тлумачення частини тринадцятої статті 128 ЦПК України свідчить про те, що повідомлення учасника про розгляд справи може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку лише за наявності відповідної письмової заяви учасника справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2023 року в справі № 454/4280/20 (провадження № 61-11983св22) вказано, що довідка про доставку SMS не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

В матеріалах справи відсутні заявки про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення від імені ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 .

Однак, всупереч зазначених вище вимог позивачу та її предстанику направлялося SMS-повідомлення про виклик у судове засідання, яке призначене на 14 березня 2022 року (а.с. 21, 22).

Отже, наявна в матеріалах справи довідка про доставку SMS від 09 грудня 2021 року не є належним повідомленням, оскільки не було передумов, передбачених частинами дев`ятою, тринадцятою статті 128 ЦПК України, для сповіщення учасника справи про судовий розгляд з використанням засобів мобільного зв`язку, так як позивач не зверталась до місцевого суду з відповідною заявою про виклик за допомогою таких засобів.

До того ж, судове засідання, призначене на 14 березня 2022 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відгулі , а також судове засідання, призначене 30 серпня 2022 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному (а.с.56,60)

Дані при виклик у порядку, передбаченому ст. 128, 130 ЦПК України, позивача в судові засідання, призначені на 31 травня 2022 року, 20 жовтня 2022 року, 24 листолпада 222 року, в матеріалах справи відсутні ( а.с.57,61,64).

Підсумовуючи, апеляційний суд констатує, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування наслідків, визначених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, тому ухвала судупро залишення позовної заяви без розгляду є передчасною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2023 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова