Справа № 185/3670/21
Провадження № 2/185/493/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Павлоград Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення, суд

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства Павлоградської міської ради звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення, в якій просило суд стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2018 року по 31.03.2021 року у розмірі 22 667,65 грн., а також судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради надає послуги водопостачання і водовідведення населенню. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017 року споживач повинен здійснювати оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Протягом тривалого часу відповідачі отримують послуги з водопостачання та водовідведення, але не сплачують за надані послуги. Відповідачі не зверталися до КП „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради з оформленим актом-претензією про неякісне надання послуг, передбачених ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2018 року по 31.03.2021 року заборгованість складає 22 667,65 грн.

07 вересня 2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення по цивільній справі № 185/3670/21 за позовом Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення, яким позовні вимоги задоволені частково, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради заборгованість по оплаті за послуги водопостачання за період з 01.05.2018 по 31.03.2021 у розмірі 22667,65 грн.; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради судовий збір в сумі 1 135,00 грн. з кожного окремо.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року скасоване заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_1 були подані заперечення проти позову, до змісту яких відповідач зазначив, що він разом із дружиною ОСОБА_3 були зареєстровані, але фактично не проживали за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 також за вказаною адресою не проживає. Центральне водопостачання здійснювалось без встановлення лічильників, нарахування вартості наданих послуг здійснюється відповідно до нормативів водопостачання. Оскільки відповідачі в квартирі не проживали, послугою з водопостачання та водовідведення не користувались, тому відповідно до нормативів питного водопостачання, норм споживання послуг з централізованого постачання холодної води та відповідне водовідведення на них здійснюватися не повинно, тому нарахування заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2018 року по 31.03.2021 року є неправомірним, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини не явки, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Так, судом по справі встановлено, що Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради надає послуги водопостачання і водовідведення населенню.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017 року споживач повинен здійснювати оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно довідки КП „ПВУВКГ № 199 від 15.04.2021 року про заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, а також виписки з особистого рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість відповідачів за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.04.2021 року складає 105 530,96 грн., а за період з 01.05.2018 року по 31.03.2021 року складає 22 667,65 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що посвідчує його (їх) відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання.

Відповідно до змісту пункту 32 Правил виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно довідки Відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про реєстрацію місця проживання за № 987 від 24.05.2021 року вбачається, що місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.12.1991 року по теперішній час.

Згідно довідки Відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про реєстрацію місця проживання за № 986 від 24.05.2021 року вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.12.2001 року по теперішній час.

Згідно довідки Відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про реєстрацію місця проживання за № 2932 від 24.05.2021 року вбачається, що відповідно до наявних у Відділі реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області реєстраційних обліків, станом на 24.05.2021 року, відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.08.2021 право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано.

29 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з листом-претензією про здійснення перерахунку нарахованої заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він з дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживають, а тому послугами позивача не користуються.

Згідно довідок Виконавчого комітету Василівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за № 35 від 23.02.2022 року, № 108 від 28.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично без реєстрації проживають з грудня 2017 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, факт не проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 з грудня 2017 року серпень 2022 року підтверджено належними та допустимими доказами, а тому відповідачі у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мають право на звільнення від сплати вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 не обмежує період зменшення та звільнення від сплати вартості комунальних послуг у разі тимчасової відсутності споживача, а передбачає його здійснення лише на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує відсутність споживача, що і було надано відповідачем ОСОБА_1 .

Крім того, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не користувався послугами позивача, оскільки місце його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано, дані про право власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру відсутні, тому у позовних вимогах щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 слід відмовити.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відтак, в силу вказаних вимог матеріального закону та встановлених судом фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що у відповідачів фактично відсутній обов`язок сплачувати заборгованість за послуги водопостачання і водовідведення за період з 01.05.2018 року по 31.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вони їх не споживали, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідноканалізаційного господарства Павлоградської міської ради, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 41-а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 03341345.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Суддя В.М. Бондаренко