Справа № 464/616/23
пр.№ 2/464/604/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Андрушко Н.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений 05 серпня 2020 року, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №1620.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05 серпня 2020 року. Від шлюбу у подружжя немає дітей. Впродовж сімейного життя між сторонами виникали конфлікти, відповідач не надавав коштів на утримання сім`ї, принижував позивача. Внаслідок чого, між ними зникло взаєморозуміння та почуття взаємоповаги, виникли кардинально різні погляди на сімейні відносини та подружні обов`язки. Зазначає, що з липня 2022 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, а тому з тих пір шлюб носить виключно формальний характер. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе, а тому просить шлюб розірвати.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

20.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , в якому відповідач не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Додатково зазначив, що подружні відносини між подружжям не склалися. ОСОБА_2 категорично заперечує твердження позивача про те, що він не надавав жодних коштів на її утримання. Зазначає, що ОСОБА_1 не бажала брати участь у спільному забезпеченні сім`ї матеріальними благами. Так, відповідач усвідомив, що у них різні погляди на життя. Сторони з серпня 2022 року не проживають спільно, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують. Зазначив, що подружжя остаточно вичерпало всі можливі засоби для примирення, а тому таке є неможливим.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, в відзиві на позовну заяву просили проводити розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.08.2020, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 05 серпня 2020 року уклали шлюб, зареєстровали такий у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №1620. Після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили. Будь-які спроби примиритися не дали результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. Подружжя проживає окремо, дітей у них немає, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн., а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на її користь.

На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України, керуючись ст. ст. 2, 12, 89, 141, 142, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Шлюб, укладений 05 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №1620, розірвати.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 30.03.2023.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча Сабара Л.В.