Справа № 487/3774/22
Провадження № 2/487/834/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28.02.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря Верби О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якому уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі частки заробітку (доходу) батьків, але не більше 10 прожиткових мінімумів доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття на її особистий рахунок; позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до неї. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачі по справі є її батьками, які не проживали разом. Мати ОСОБА_2 залишила її на бабусю та дідуся по материнській лінії, які і займалися її вихованням та утриманням, матеріальної допомоги від матері вона не отримувала. З травня 2016 року місце перебування матері їй взагалі не відомо. Батька ОСОБА_3 вона взагалі жодного разу не бачила, який також не цікавився її життям, ніякої допомоги вона також від батька не отримувала. З 2018 року позивача поставили на облік як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки вона зросла без батьківської турботи. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 23.12.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

06.02.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без представника служби, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Положеннями статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд бере до уваги надані позивачем докази щодо ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що за даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.03.2006 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , батьками її зазначено: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою від 24.02.2006 р. за вих. №19/02/03-26 ОСОБА_2 26.12.1987 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстровано органом ДРАЦС в Автономної Республіці Крим, актовий запис №81.

16.06.2004 року шлюб, зареєстрований 26.12.1987 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано в судовому порядку, що підтверджується випискою з рішення суду від 16.06.2004 року.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.11.2022 року, начальником ССД адміністрації Заводського району Покітко А. на підставі звернення ОСОБА_1 з метою перевірки умов проживання дитини проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Так, в квартирі підтримується порядок, але житло потребує косметичного ремонту, заміни шпалер. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має спальне місце, робоче для навчання, комп`ютер, одяг за сезоном. За вказаною адресою проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , 1939 р.н., бабуся. Стосунки, традиції сім`ї: дитина проживає у бідності, єдиним джерелом доходу є пенсія бабусі, батьки не допомагають. Рекомендовано звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Факт проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується також довідкою, виданою 24.01.2023 за вих. №070 головою правління ОСББ «Робоча, 5».

З висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 16.02.2023 року за вих. №373/02.02.01-22/03/14/23 слідує, що орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по відношенню до дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з таких підстав.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є батьками дитини, які систематично ухиляються від виховання та утримання дитини, у зв`язку з чим дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Змалка дитина проживає в родині баби, ОСОБА_4 , яка забезпечила ОСОБА_1 догляд та виховання. Відповідно до інформації адміністрації МЗОШ №39 мати дитини не бере участі у її вихованні та утриманні, про батька навчальному закладу нічого не відомо, утриманням дитини тривалий час займається виключно бабуся. Під час бесіди з дитиною встановлено, що батьки усунулись від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагають, не спілкуються, не вітають зі святами, байдужі до її долі. З метою залучення матері дитини до виховання та утримання доньки, баба дитини, ОСОБА_4 неоднаразово зверталася до правоохоронних органів щодо розшуку своєї доньки, але безрезультатно.

За відомостями, викладеними у характеристиці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениці Миколаївської ЗОШ №39 імені Ю.І.Макарова, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підписаної директором школи та класним керівником, ОСОБА_1 навчається в Миколаївській ЗОШ №39 імені Ю.І.Макарова з першого класу. Дитина перебуває на шкільному обліку СЖО з 2018 року з причин того, що мати дитини ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дівчинки протягом кількох років, місце перебування матері невідомо, відомості про батька відсутні. Родина проживає в однокімнатній квартирі, вихованням ОСОБА_1 займається бабуся, ОСОБА_4 , яка постійно знаходиться на зв`язку з класним керівником. Ніякої державної допомоги на виховання та утримання онуки бабуся не отримує.

Згідно статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів,

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Однак, відповідачі усунулися від виховання дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі тривалий час свідомо не піклується про свою доньку, не забезпечують її фізичний та духовний розвиток, не стежать за її здоров`ям та навчанням, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, жодного разу в судове засідання не з`явилися і не надали свої заперечення, тому, в інтересах дитини, існують правові підстави для задоволення позовних вимог і позбавлення відповідачів батьківських прав відносно її дочки.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідачів, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частини 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачами своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 992,40 грн та за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 992,40 грн, а разом складає по 992,40 грн з кожного.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 141, 265-267, 280-284, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 166, 180 - 182 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі по 992,40 грн. з кожного.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП відомості відсутні згідно довідки від 28.02.2023.

ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП відомості відсутні згідно довідки від 28.02.2023.

Третя особа: служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради,місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9, .

Повне судове рішення складено 28.02.2023 року.

Суддя Т.А.Карташева