КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 6/947/125/23
УХВАЛА

06.04.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі №520/10406/13-ц,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла зава Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі №520/10406/13-ц.

В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2014 року по цивільній справі №520/10406/13-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором в розмірі 9322 долари США 69 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18 березня 2013 року складає 74516 гривень 26 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 761 гривня 70 копійок, тобто з кожного по 380,85 грн.

28 жовтня 2015 року на вимогу стягувача, Київським районним судом міста Одеси були видані виконавчі листи за №520/10406/13-ц на примусове виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 травня 2014 року.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу за №17, у зв`язку з чим, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03 жовтня 2007 року.

За наслідком вказаного, ухвалою суду від 24.11.2015 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, оф.32, , п/р № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 травня 2014 року по цивільній справі №520/10406/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Заявник стверджує, що наразі рішення Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2014 року по цивільній справі №520/10406/13-ц, залишається не виконаним.

Приймаючи, що виконавчі листи по вказаній справі відсутні у стягувача, а строк на їх пред`явлення до виконання сплив, заявник вимушений звернутись до суду з цією заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.03.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

06.04.2023 року до суду надійшли письмові заперечення від відповідача ОСОБА_1 проти задоволення вказаної заяви, з посиланням на те, що заява є необґрунтованою, безпідставною, а також на те, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2014 року по цивільній справі №520/10406/13-ц є виконаним.

Представник заявника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_1 з`явився до судового засідання та заперечив проти задоволення вказаної заяви, з посиланням на обставини викладені у письмових запереченнях проти заяви.

Інша заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2,3 ст.433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Отже, з урахуванням встановлених законодавством термінів для розгляду такої категорії справ у короткі терміни, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №520/10406/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 13 травня 2014 року по цивільній справі №520/10406/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором в розмірі 9322 долари США 69 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18 березня 2013 року складає 74516 гривень 26 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 761 гривня 70 копійок, тобто з кожного по 380,85 грн.

28 жовтня 2015 року на вимогу стягувача, Київським районним судом міста Одеси були видані виконавчі листи за №520/10406/13-ц на примусове виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 травня 2014 року.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу за №17, у зв`язку з чим, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03 жовтня 2007 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 24.11.2015 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, оф.32, , п/р № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 травня 2014 року по цивільній справі №520/10406/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»стверджує, що виконавчий лист по цивільній справі №520/10406/13-ц втрачено та пропущено строк на пред`явлення його до виконання з поважних підстав.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Порядок видачі дубліката виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зі змісту вищезазначених положень вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, заявником до суду не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, приймаючи набуття прав стягувача за цим виконавчим листом з 24.11.2015 року, а саме з моменту постановлення ухвали Київського районного суду міста Одеси від 24.11.2015 року про заміну стягувача на його правонаступника в межах вказаного виконавчого документа за №520/10406/13-ц.

Крім того, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Заявником до заяви не надано жодного доказу на підтвердження того, що виконавчі листи №520/10406/13-ц, видані 28.10.2014 року Київським районним судом міста Одеси є не виконаними.

Разом з тим, з поданих ОСОБА_1 до заперечень документів судом встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості в сумі 74516,26 грн., перебувало на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за №46067411.

18.12.2015 року ОСОБА_1 було сплачено на рахунок Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження №46067411, на виконання рішення суду по цивільній справі №520/10406/13-ц, грошові кошти в сумі 84847,33 грн., що підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 18.12.2015 року.

В межах вказаного виконавчого провадження №46067411, державним виконавцем 21.12.2015 року винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту на підставі ст. 60 Закону України «про виконавче провадження», з підстав сплати боржником грошової суми, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, в повному обсязі, що свідчить про наявне повне фактичне виконання рішення суду.

Перевіряючи вказані обставини, у відповідності до даних наявних в Автоматизованій системі виконавчого провадження, яка перебуває у відкритому доступі за посиланням: https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, вбачається, що виконавче провадження №46067411 відносно боржника ОСОБА_1 , завершено.

Заявником доказів в спростування вказаних обставин, до суду не надано.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи, вищевказані докази в сукупності, суд вважає доводеним доводи заінтересованої особи, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 травня 2014 року по цивільній справі №520/10406/13-ц, є виконаним.

За наслідком викладеного, приймаючи, що виконавчий лист це документ призначений для примусового виконання рішення суду, суд вважає відсутніми підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі №520/10406/13-ц, оскільки рішення суду за наслідком розгляду цієї справи є виконаним.

Розглядаючи заяву, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі №520/10406/13-ц.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі №520/10406/13-ц залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 06.04.2023 року.

Суддя Калініченко Л. В.