Справа № 2-7113/10
Провадження № 6/947/117/23
УХВАЛА

30.03.2023

Київський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Лунячченка В.О.,

за участю секретаря Макаренко Г.В.,

за участю представника заявника адвоката Пашали Катерини Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

З заявою про скасування встановленого йому ухвалою Київського районного суду м.Одеси №1512/1699/2012 від 27.03.2012 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, до суду звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, в єдиному реєстрі боржників станом на 20.02.23 року відсутні відомості про нього як боржника, тобто виконавчих проваджень де він є боржником не має, тому підстав для заборони його виїзду за кордон відсутні.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Пошали К.С. підтримали вимоги заяви та просить скасувати ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

З боку заінтересованої особи Першого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) надійшли письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заяву ОСОБА_1 суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа №2-7113/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі заступника керуючого філією Лимаря Леоніда Васильовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту.

Рішенням суду від 21.12.2010 року у даній справ позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 2046692,02 гривень, стягнуто судові витрати у вигляді судового збору та витрат на ІТЗ, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задля виконання рішення суду, судом видано 21.10.2011 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 2046692,02 грн. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який звернуто до виконання до Першого Київського ВДВС ОМУЮ та 18.11.2011 року державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ Коркач О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

За поданням головного державного виконавця Першого Київського ВДВС ОМУЮ Тодорова В.Д., судом ухвалою від 27.03.2012 року №1512/1699/2012 встановлено тимчасову відмову у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації: Кіровоградська область, Вільшанський район с. Котовське, та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до виконання зобов`язань за рішенням Київського районного суду м.Одеси за № 2-7113, яке набрало законної сили.

На теперішній час виконавче провадження закрито.

Вимог у Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 не має.

Як вбачається з довідки ( інформації) з Єдиного реєстру боржників від 20.02.2023 року за параметрами запиту «боржник ОСОБА_1 », в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь- яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Отже, відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Як встановлено судом, підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 було те, що він був боржником у виконавчому провадженні про примусове виконання виконавчого листа №2-7113/10 виданого Київським з ОСОБА_1 на користь ПАТ «»банк» Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 2046692,02 гривень.

Відповідно до ст.441ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, а згідно з ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Будь-яких доказів щодо знаходження відкритого виконавчого провадження у Першому Київському ВДВС м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) чи в інших відділах виконавчої служби, доказів, що виконавчий документ знаходиться на виконанні, матеріали справи не містять.

Отже, суд вважає, оскільки на момент розгляду заяви про скасування обмеження у праві виїзду за кордон, відсутні докази ухилення заявника від виконання зобов`язань перед банком за виконавчим листом №2-7113/10 виданого Київським районним судом м. Одеси, відсутні відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є ОСОБА_1 , тому відпала необхідність у застосуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

За таких обставин суд приходить до висновку, щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , що встановлене ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2012 року у справі № 1512/1699/2012, як заходу забезпечення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 260-261, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 паспорт серії НОМЕР_2 місце реєстрації: с.Котовське Вільшанського району Кіровоградської області, місце мешкання АДРЕСА_1 ), що встановлене ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2012 року у справі № 1512/1699/2012- скасувати.

Повна ухвала буде виготовлена судом протягом п`яти днів з дня постановлення її резолютивної частини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повна ухвала судуд складена 04.04.2023 року.

Суддя Луняченко В. О.