Справа №295/3955/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження Богунського районного суду м. Житомира надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним між сторонами договором позики від 30.06.2021 року в сумі 60 000,00 доларів США, а також 3 % річних внаслідок прострочення виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України в сумі 3028,00 доларів США.

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій сторона просить в забезпечення виконання рішення суду накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва, що є окремо розташованим об`єктом нерухомості, площею 494,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :08:002:0015, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року по справі № 638/5084/20 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За положеннями п.п. 3-6 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності .

Позивачем не дотримано вимог даної норми в необхідному обсязі для можливості прийняття визначеним суддею обгрунтованого рішення.

Так, заявляючи вимогу про накладення арешту на майно позивач вказує на те, що у відповідності до даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 25.02.2020 року Житомирським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про арешт всього нерухомого майна боржника (відповідача) в межах суми 83 984,90 доларів США та 2239,60 грн.

Вказане, на думку позивача, свідчить про наявність у відповідача боргових зобов`язань перед іншими кредиторами та можливість, у зв`язку із цим, ускладнення виконання рішення суду.

Викладене твердження не є відтворенням обґрунтованості необхідності забезпечення позову як процесуального заходу, скерованого на гарантування подальшого виконання рішення суду, оскільки, за своїм логічним змістом, фактично вже виявляє неможливість недобросовісної поведінки відповідача у вигляді уникнення відповідальності у спосіб відчуження майна, що є критерієм оцінки судом обґрунтованості заявлених заходів забезпечення позову, крім того, не вказує на реальну здатність заходів обтяження забезпечити вимоги саме у спорі між сторонами у зв`язку із тим, що вимоги на таке майно вже заявлені та гарантовані в межах інших процедур.

З огляду на процесуальну некоректність викладеного обґрунтування необхідності забезпечення позову, суд, за відсутніості інших доводів, позбавлений можливості за принципом пропорційності заходів втручання, їх доцільності вирішити питання про забезпечення позову.

Згідно з ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи ту обставину, що подана заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суд повертає її заявнику.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.М.Лєдньов