СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/894/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Боярський віділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської обл. ЦМУМ м.Київ про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.06.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. Справа передана судді 20.06.2023 року.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частин першої - третьої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження представника можуть бути підтверджені довіреністю фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Представництво за законом унормовано статтею 242 ЦК України, згідно з якою батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаною недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Законне (необхідне, обов`язкове) процесуальне представництво виникає на підставі закону, адміністративного чи судового акту за наявності таких юридичних фактів: спорідненість, усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо.

Відповідно до статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Підставами виникнення законного представництва є: 1) факт походження дитини, встановлений та зареєстрований належним чином; 2) факт усиновлення, зареєстрований належним чином; 3) адміністративний акт про призначення опіки чи піклування.

Повноваження законних представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (пункт 2 частини першої статті 62 ЦПК України).

Отже, цивільно-процесуальне законодавство України містить перелік осіб, які можуть брати участь у судовому засіданні як законні представники й тих осіб, які можуть мати законного представника. Проте у такому переліку представництво непрацездатних або немічних батьків повнолітніми дітьми не передбачено.

Аналіз вищевказаних положень цивільно-процесуального законодавства України (статті 59 ЦПК України), які є спеціальними нормами, що урегульовують відносини, пов`язані з законним представництвом в цивільному судочинстві, свідчить, що законне представництво передбачено лише у випадку, якщо сторона, третя особа є малолітньою, неповнолітньою, недієздатною чи обмежено дієздатною.

Зазначене узгоджується із загальними положеннями цивільного законодавства про те, що з досягненням 18 років фізична особа набуває цивільної дієздатності - здатності своїми діями набувати та самостійно здійснювати цивільні права та обов`язки. Обмеження цивільної дієздатності фізичної особи або визнання її недієздатною можливе лише судом у визначеному законом порядку за наявності доказів про те, що особа не усвідомлює або не в повній мірі усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними (глава 4 розділу ІІ ЦК України).

Судом встановлено, що докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 було визнано недієздатною чи обмежено дієздатною і її син ОСОБА_2 призначений її опікуном чи піклувальником, відсутні.

Крім того, матеріали заяви не містять доказів, повноваження ОСОБА_2 , як представника заявника (чинна довіреність).

Крім того, в прохальній частині заяви заявник просить "встановити факт смерті ОСОБА_3 , місце смерті Луганськ , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Однак заявником не деталізовано зміст прохальної частини позову, а саме: не зазначено дати народження ОСОБА_3 , повні відомості про місце смерті, які мають бути внесені до актового запису цивільного стану. Суд зауважує, що відсутність таких даних унеможливить виконання судового рішення у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог заявника.

Крім того, заінтересованою особою вказано Боярський віділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської обл. ЦМУМ м.Київ, а не відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем подання заяви, при цьому заявник звенувся з цією заявою до Святошинського районного суду м. Києва.

Отже, на виконання ухвали суду, заявник має надати суду нову редакцію заяви для суду та зацікавлених осіб.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суддя роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Боярський віділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської обл. ЦМУМ м.Київ про встановлення факту смерті залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання заявником ухвали суду.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений судом строк заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.О. Твердохліб