Справа № 466/517/23
Провадження № 2/466/954/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

у с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1982 року по 30.03.2021 року. Під час перебування у шлюбі ними набуто квартиру АДРЕСА_1 . Вони у рівних частках сплатили кошти за вказане житло.

Позивачу стало відомо, що відповідач оформив документи про право власності на квартиру на його ім`я, що, на її думку, свідчить про невизнання відповідачем її права спільної часткової власності на спірну квартиру. У зв`язку із чим звернулася до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що квартира дійсно була придбана за час перебування ним у шлюбі із ОСОБА_3 , проте за його кошти. Позивач неодноразово вчиняла дії з метою його виселення з квартири. Хоча її з квартири ніхто не виганяє, вона проживає в окремій кімнаті, яка замикається на ключ. Ним складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, зокрема квартиру, він заповів їх із ОСОБА_3 спільній доньці ОСОБА_4 .

Сторонами також подано відповідь на відзив на позовну заяву, а також заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, покликаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на обставини, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву. Окрім того пояснив, що після розірвання шлюбу вони із позивачем проживають спільно. Позивача ніхто з квартири не виганяє. Вважає безпідставним виділення їй у право власності 1/2 частку квартири, оскільки це в подальшому утруднить їх спільній доньці успадкування майна.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1982 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 30.03.2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

За час перебування у шлюбі сторонами по справі набуто квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Ордеру №2967 на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу, виданого виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів 30.12.1988 року. Вказаний Ордер виданий члену ЖБК 191 ОСОБА_2 з сім`єю із 2 чоловік на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

З повідомлення наданого головою правління ЖБК 191 №39 від 24.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 є членом спілки ЖБК №191 з 1989 року. Пайовий внесок оплатив повністю в 1989 році в іноземній валюті.

З Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №40 від 25.08.2022 року, виданої ЖБК 191 вбачається, що у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №319682067 від 06.01.2023 року право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/2 частку вищевказаної квартири, оскільки така набута нею та ОСОБА_2 у шлюбі.

Згідно з п.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, що зазначено у ч.1 ст.68 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 набута ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню, слід визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд , -

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тесту до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 27.06.2023 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва