Справа №191/3022/19
Провадження № 2/191/797/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Родник» про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 15.08.2019 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Родник» про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою судді Бондаренко Г.В. від 07.10.2019 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

19.09.2022 року, відповідно до розпорядження керівника апарату Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2022 року №28 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Окладнікової О.І.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

У сьогоднішньому підготовчому засіданні у зв`язку зі здійсненням підготовчого провадження у справі понад 3 роки 5 місяців та категоричним запереченням проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду позивача, яке було висловлено в підготовчому засіданні 12.12.2022 року, судом було поставлено питання про закриття провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач у підготовчому засіданні зазначив, що спір не вирішено, заперечував проти закриття провадження по справі, так він не є носієм корпоративних прав.

Представник відповідача в підготовче засідання повторно не з`явився, у раніше наданому відзиві на позовну заяву просив справу розглядати без участі представника відповідача СТ «Родник» на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України, за змістом якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до частин 1, 2 ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Положеннями частин 1, 2, 3 ст.3 ГК України визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Відповідно до статей 83, 85, 86 ЦК України, юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні, регламентовані Закон України «Про кооперацію» (далі Закон).

Відповідно до приписів ст. 2 Закону, кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Так, позивачем заявлено позовні вимоги до юридичної особи - Садівничого товариства «Родник», в обґрунтування яких посилався на порушення його прав як члену товариства, зокрема, вказуючи, як на підстави позову, на порушення відповідачем положень Статуту кооперативу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19) вказано, що "Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними".

У своєму відзиві представник відповідача не висловлював заперечень, що ОСОБА_1 являється членом Садівничого товариства «Родник» ().

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, згідно ч.1 ст.81 ЦПК України.

Однак, ч.1 ст.82 ЦПК передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, та обставина, що ОСОБА_1 являється членом Садівничого товариства «Родник» визнається як позивачем (про що він зазначає в позовній заяві), так і представником відповідача (про що він зазначає у відзиві на позовну заяву), то вона не підлягає доказуванню.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками (учасниками) юридичної особи Садівниче товариство «Родник» з ідентифікаційним кодом юридичної особи 24244132 являються члени садівничого товариства у кількості 290 осіб.

Тобто члени СТ «Родник» являючись його засновниками (учасниками) є носіями корпоративних прав, а тому спір, що виник між сторонами є таким, що виникає з корпоративних відносин.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу сторін, характеру спірних правовідносин та змісту заявлених вимог, оскільки спір виник за позовом засновника (учасника) - члена товариства при здійсненні товариством своєї діяльності та оскаржуються рішення правління товариства, а тому даний спір підлягає вирішенню в господарському суді, відповідно до положень ст. 20 ГПК України.

Згідно п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 82, 255 ч.1 п.1, 256 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Родник» про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала складена 07 квітня 2023 року.

Суддя О. І. Окладнікова