Справа № 214/5818/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2065/21З06 від 06.12.2006 року, а саме: сума заборгованості за кредитом 5411,67 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 148644 грн. 50 коп.; сума заборгованості за відсотками 5506,22 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 151241 грн. 55 коп., на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.12.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем було укладено Кредитний договір №2065/21З06, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 7000 дол.США та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором №2065/21З06 від 06.12.2006 року, між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем було укладено Іпотечний договір №69/3І306 від 06.12.2006 року, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, 17.12.2012 року між АТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав грошової вимоги за Кредитним договором №2065/21З06 від 06.12.2006 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 .
Банк свої зобов`язання за Кредитним договором №2065/21З06 від 06.12.2006 року виконав, надавши відповідачу кредит у обумовленій Договором сумі. В свою чергу відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 01.06.2021 року має заборгованість у вищевказаному розмірі. Оскільки відповідач не погашає наявну суму заборгованості у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
09.08.2022 року зазначений позов згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.08.2022 року у зв`язку з увільненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інших повноважень, визначених законом на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, надійшов у провадження судді Попова В.В.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Так, 06.12.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №2065/21З09, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 7000 доларів США. За користування кредитом встановлено процентну ставку в розмірі 12% річних. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів не пізніше 05.12.2016 року. Погашення кредиту та процентів здійснюється щомісячно у відповідності до графіку (Додаток 1), який є невід`ємною частиною даного Договору (а.с.5-8).
Відповідно до п. 5.1 Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації у випадках: якщо у момент настання строку виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні у повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або часткової несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум процентів, а також процентів за неправомірне користування кредитом; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором.
Згідно п. 5.2 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього Договору в добровільному (позасудовому) порядку.
Пунктом 5.5 Іпотечного договору визначено, що за рахунок коштів, отриманих внаслідок реалізації предмету іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги, що випливають із Кредитного договору, у повному обсязі на момент фактичного задоволення.
17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло право вимоги за Кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором №2065/21З09 від 06.12.2006 року, укладеним із відповідачем (а.с.18-28).
Також, 17.12.2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали Договір про передачу прав за договорами забезпечення, передавши та відступивши новому кредиторові ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за Договорами забезпечення, у тому числі по Іпотечному договору №69/3ІЗ06 від 06.12.2006 року, укладеному з відповідачем (а.с.29-32).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Передача права вимоги (цесія) являє собою договірну заміну кредитора в зобов`язанні шляхом передачі ним своїх прав іншій особі за угодою.
Статтею 24 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
Таким чином, оскільки при відступленні прав вимоги зобов`язання не припиняються, не змінюються залишаються одним і тим самим, а лише відбувається заміна сторони кредитора, тому відповідна заміна відбувається як в основному договорі, так і в іпотечному новий кредитор стає іпотекодержателем.
Позивачем на адресу відповідача надсилалось Повідомлення про усунення порушень, Вимога про добровільне виселення за вих. №830 від 16.06.2021 року, в якому зазначено розмір наявної заборгованості, запропоновано усунути порушення виконання зобов`язання, а також запропоновано протягом 30 днів, з дня отримання повідомлення, у разі якщо він не має наміру усувати порушення основного зобов`язання, звільнити предмет іпотеки (а.с.16,17).
Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема, частиною 1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Частиною 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону).
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Згідно ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим суд зазначає, що 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», п.п. 1 п. 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,00 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
Разом з цим, 13.04.2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX, відповідно до якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21.04.2021 року) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом №1381-IX, тобто діє з 23.04.2021 року до 23.09.2021 року.
Оскільки на час розгляду справи дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратила свою чинність, то немає підстав для застосування дії мораторію на звернення стягнення на іпотечне майно.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, а також надання доказів, відтак матеріали справи не містять доказів на спростування тверджень позивача.
Таким чином, у зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості за Кредитним договором, невиконанням відповідачем вимог банку про погашення заборгованості у повному обсязі, позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також сплачений судовий збір у розмірі 4498 грн. 29 коп. (а.с.4).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 512, 525, 526, 546, 572, 575, 610, 612, 631, 1050, 1054, Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 141, 142, 263-265, 268, 273, 280-284, 315, 354-355 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2065/21З06 від 06.12.2006 року, а саме: сума заборгованості за кредитом 5411,67 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 148644 грн. 50 коп.; сума заборгованості за відсотками 5506,22 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 151241 грн. 55 коп., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.