Справа № 297/3028/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Чічкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Литвина Степана Йосиповича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 10 червня 2022 року (у складі судді Гецка Ю.Ю.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Берегівської міської ради Закарпатської області в особі служби у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та у їх вихованні, встановлення місця та часу спілкування із ними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у листопаді 2021 р.

Просила:

-зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкоди в спілкуванні з онуками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у їх вихованні;

-встановити їй час і місце для спілкування із онуками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із відвідуванням останніми місця проживання своєї бабки без присутності матері, щомісяця кожної п`ятниці з 15-ї години до 20-ї години, першої, третьої суботи з 10-ї години по 20-ту годину, другої, четвертої неділі з 10-ї години по 20-ту годину, а також у святкові дні та під час шкільних канікул кожного другого дня.

На обґрунтування позовних вимог указала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача-чоловік відповідача. Після смерті сина позивач намагалася і далі підтримувати зв`язок із відповідачем, однак їхні відносини почали стрімко погіршуватися і вже невдовзі остаточно зіпсувалися, після того як відповідач поставила ультиматум позивачу вона з чоловіком повинні подарувати свої частки у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , своїм онукам, інакше більше не бачитимуть їх. Позивач завжди піклувалися про своїх малолітніх онуків, їхнє здоров`я, фізичний і духовний розвиток, забезпечувала їх усім необхідним. Із вересня 2021 р. відповідач почала перешкоджати позивачу в спілкуванні з онуками, така не дає їй брати участь у їх вихованні, а нещодавно відповідач узагалі заборонила їй приходити до них і бачитися із ними. Таким чином, на даний час позивач фактично позбавлена можливості реалізувати свої права та обов`язки щодо своїх малолітніх онуків.

Рішенням Берегівського районного суду від 10 червня 2022 р. позов задоволено: зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з онуками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у їх вихованні. Встановлено ОСОБА_2 час і місце для спілкування із онуками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із відвідуванням останніми місця проживання своєї бабки без присутності матері щомісяця кожної п`ятниці з 15-ї години до 20-ї години, першої, третьої суботи з 10-ї години по 20-ту годину, другої, четвертої неділі з 10-ї години по 20-ту годину, а також у святкові дні та під час шкільних канікул кожного другого дня.

Адвокат Литвин С.Й. в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити та встановити час і місце для спілкування ОСОБА_2 із онуками на території будинку ОСОБА_1 , а саме кожну другу суботу місяця з 12-ї години до 17-ї години та у святкові дні з 10-ї до 13-ї години в присутності матері. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було надано представнику відповідача ознайомитися із матеріалами справи, сторона відповідача не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи. Від адвоката Литвина С.Й. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Проте, адвокатом належними доказами не підтверджено участь в іншому судовому засіданні, а тому ця обставина не може бути визнана поважною причиною для відкладення розгляду справи. Крім того, це друга заява представника відповідача про перенесення розгляду справи, перша заява від 29 листопада 2022 р. також була подана з причин зайнятості в іншому судовому засіданні.

Відтак, колегія суддів вважає можливим розглядати справи за відсутності учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

При цьому встановив, що відповідач перешкоджає позивачеві у спілкуванні з онуками, а її присутність при їхньому спілкуванні призводить до виникнення суперечок і сварок, враховуючи вік дітей, стан їхнього здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, є всі підстави для визначення і встановлення днів та часу для спілкування позивача з онуками з відвідуванням такими місця проживання їхньої бабусі. Спілкування онуків із бабою, дідом є неодмінним елементом належного розвитку та виховання дитини, що приносить користь дитині та є джерелом її повноцінного розвитку та виховання і слугує задоволенню її життєво важливих потреб.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 12 квітня 20221 року у справі № 638/12278/15, провадження № 61-14491сво20.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, правильно виходив із того, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з онуками, що суперечить статтям 159, 257, 263 СК України, оскільки позивач, як баба, має законне право на спілкування зі своїми онуками та на участь у їх вихованні.

Відповідач у апеляційній скарзі не заперечує факт наявності перешкод із її боку у спілкуванні та вихованні онуків позивачем, апеляційна скарга взагалі не містить жодних доводів по суті спірних правовідносин, хоча апеляційним судом залишалася апеляційна скарга без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 356 ЦПК України, представник відповідача намагався усунути недоліки, проте і нова редакція апеляційної скарги не містить доводів по суті спірних правовідносин.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права колегія суддів зауважує наступне.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи 04.02.2022 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20). Адвокат Литвин С.Й. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому можливості ознайомитися із матеріалами справи (а.с.22), розгляд справи було відкладено на 04.03.2022 р. (а.с.24), судова повістка на це засідання, адресована ОСОБА_1 , повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.28), розгляд справи було відкладено на 19.04.2022 р., судова повістка на це засідання, адресована ОСОБА_1 , повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.35-36), судове засідання було відкладено на 17.05.2022 р. (а.с.39), судова повістка на це засідання, адресована ОСОБА_1 , також повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.43-44), розгляд справи було відкладено на 10.06.2022 р., однак судова повістка на це засідання адресована ОСОБА_1 повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.48-49).

Відтак, довід апеляційної скарги про те, що сторона відповідача не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи не заслуговує на увагу, оскільки суд належним чином виконав свій обов`язок і повідомляв ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи.

Якщо судову повістку про виклик направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судову повістку повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи. ЦПК України не передбачено обов`язок суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення. У нашому випадку суд надсилав відповідачеві судову повістку п`ять разів, чотири з яких повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Посилання представника відповідача на те, що судом першої інстанції не було йому надано можливості ознайомитися із матеріалами справи, також не заслуговує на увагу, оскільки написавши заяву на ознайомлення із матеріалами справи 02.02.2022 р. (а.с.22) адвокат Литвин С.Й., діючи в інтересах ОСОБА_1 , взагалі не вчиняв жодних дій щодо ознайомлення із матеріалами справи та не з`являвся на судові засідання.

Апеляційний суд зауважує, що наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачем і позивачем не є підставою для обмеження прав останньої на спілкування із онуками.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач має негативний вплив на онуків, а присутність відповідача під час зустрічей позивача з дітьми у подальшому не сприятиме перебуванню дітей у цей час у спокійному та стійкому середовищі з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.

Також матеріали справи не містять доказів того, що окреме спілкування позивача з дітьми без матері може негативно вплинути на їх психологічний і фізичний стан.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Литвина Степана Йосиповича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Берегівського районного суду від 10 червня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 05 квітня 2023 р.

Судді: