"05" квітня 2023 р. Справа № 363/2516/21
05 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Котлярової І.Ю.,
за участі секретаря - Тищенко К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -
ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог вказала, що на праві приватної власності їй належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування № 678 від 06.07.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав № 34863652 від 18.07.2012 року. У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виданою Димерською селищною радою № 402 від 03.06.2021 року. Зазначила, що відповідач з 2009 року взагалі не проживає у вказаній квартирі, що підтверджується актом обстеження фактичного місця проживання № 14 від 03.06.2021 року, будь-які речі, які б могли йому належати у будинку відсутні. На неодноразові прохання позивача знятися з реєстрації добровільно, відповідач ніяк не реагує, і на даний час у позивача немає іншого шляху реалізації свого конституційного права на користування та розпорядження своєю власністю, крім судового. Між позивачем та відповідачем не укладений договір найму на проживання у квартирі, в той же час, позивачу необхідно сплачувати комунальні послуги за відповідача, який зареєстрований в квартирі, проте не проживає, чим перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти належною їй квартирою та порушує її права, як власника, а відтак наявні всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою. На підставі викладеного звернулася до суду та просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2021 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 липня 2022 року позовну заяву було залишено без розгляду.
Постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 було задоволено. Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 липня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило, не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 34863652 від 18.07.2012 року ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування № 678 від 06.07.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Грицаєнко Ю.І. належить частини квартири АДРЕСА_2 .
З долучено до справи копії договору дарування від 06.07.2012 року, посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Грицаєнко Ю.І. та зареєстровано в реєстрі за № 678 вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 подарували, а ОСОБА_3 прийняла в дар частини квартири АДРЕСА_2 .
З Витягу із рішення Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області про перейменування вулиці від 16.10.2015 року № 602-60-УІ встановлено, що АДРЕСА_3 .
21.06.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 7, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_7 », дружини « ОСОБА_7 ».
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи довідки від 03.06.2021 року № 402 виданої Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області, в квартирі АДРЕСА_2 у тому числі зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати). Власником зазначеної квартири є ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право власності № 4/21 від 19.02.2007 року та договору дарування від 06.07.2012 року № 678.

Згідно акту, складеного Т.в.о. старости А.Осадчою № 14 від 03.06.2021 року, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але фактично там не проживає. Зі слів ОСОБА_1 , приблизно з 2009 року за даною адресою відповідач не проживає, а проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Факт не проживання підтверджують сусіди ОСОБА_9 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_6 ).

Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач ОСОБА_2 відсутній в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить позивачу, більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України не проживає, тому відповідно до статей 319, 391 ЦК України наявні правові підстави для захисту порушеного права позивача.

Враховуючи те, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , не виконує обов`язки по її утриманню, не сплачує поточні комунальні платежі, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин, у зв`язку із чим є таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.

Керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 223, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) .

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ).

Суддя І.Ю. Котлярова