Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2023 Справа №607/23658/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Івашків О.М.

представника позивача Панченко Д.В.

представника відповідача Іщука К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №491031426 від 07 серпня 2020 року , -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк», правонаступником якого на даний час акціонерне товариство «Сенс Банк» (надалі - АТ «Сенс Банк») у грудні 2021 року звернулося з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №491031426 від 07 серпня 2020 року, посилаючись на те, що між Банком та відповідачем було укладено угоду про надання особистого кредиту №491031426 відповідно до умов якого позивач (Кредитор за договором) зобов`язується надати відповідачу кредит, а останній зобов`язується на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за його користування та сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у строки що передбачені договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Проте, в порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання за укладеним правочином належним чином не виконав, в результаті чого станом на 06.10.2021 року ОСОБА_2 має прострочену заборгованість у розмірі 264 348,51 грн., а саме: за кредитом - 211 490,04 грн., за відсотками 52858,47 грн. Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, позивач має право вимагати виконання зобов`язань з повернення кредиту за договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та неустойкою. Наявність не виконаних зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості. Таким чином, просить стягнути із відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 264348,51 грн., а саме: за кредитом у розмірі 211490,04 грн., по відсотках -52858,47 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Іщук К.В. подав відзив на позов у якому зазначив, що відповідач позов не визнає, вважає вимоги позивача незаконними та такими, що не можуть бути задоволені судом. Як вбачається із доданих позивачем документів, а саме оферти на укладення угоди про надання кредиту № 491031426 від 07.08.2020 року та акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту від 07.08.2020 року, відповідач вважає, що зазначені документи не створили кредитного договору в розумінні частини 1-3 ст.641 та частини 1-2 ст.642 ЦК України, відтак, на його думку не можна стверджувати про досягнення між сторонами усіх істотних умов договору. Також, на думку представника відповідача, між сторонами не було укладено договору, який би чітко прописував його істотні умови, права та обов`язки сторін у кредитних відносинах, як цього вимагають норми ЦК України, натомість в оферті та акцепті, які в силу норм цивільного законодавства є лише первинними етапами на шляху до укладення кредитного договору не може за своєю правовою природою бути досягнуто усіх умов. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, що не має правової підстави, а саме відсутність укладеного кредитного договору між сторонами. Також вважає, що у зв`язку із відсутністю укладеного між сторонами кредитного договору, яким би регулювались усі істотні умови, відсутнім також є право позивача дострокового повернення кредиту. Так, в пунктах 2 оферти та акцепту від 07.08.2020 року вказано дату повернення кредиту 10.08.2023 року. Відтак, вважає, що стороною позивача необґрунтовано заявлено вимоги про стягнення кредиту, строк повернення його ще не наступив, а право на дострокове повернення коштів сторонами в кредитному договорі узгоджено не було.

Представник позивача подав відповідь на відзив у якій зазначив, що 07.08.2020 року АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 шляхом надання Банку підписаної оферти уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Кредит готівкою») було укладено угоду про надання кредиту №491031426. Відповідно до пункту 1,2 умов договору, сума кредиту складає 234089,41 грн., процентна ставка 39,90 % річних строком на 60 місяців з кінцевою датою повернення 36 місяців. Оферта на укладення угоди про надання особистого кредиту від 07.08.2020 року була підписана та надана банку ОСОБА_2 , акцепт пропозиції на укладення його про надання особистого кредиту від 07.08.2020 року про прийняття банком від ОСОБА_2 . Також було підписано сторонами додаток №1 до кредитного договору, який є графіком платежів з розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що підписаний між банком та позичальником. Також, ОСОБА_2 було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначався, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування, підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Згідно пункту 3 оферти кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором №631133078 від 19.03.2019 року, розмір 234089,41 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок, відкритий в АТ «Альфа-Банк». Підставою для видачі кредиту слугувало клопотання ОСОБА_2 . Тому, фактично на раніше вже укладений кредитний договір сума наданого кредиту була перерахована в рахунок його погашення. При подачі позову банком було долучено до позову розрахунок заборгованості, який чітко відображає суму заборгованості, сплати кредиту та нарахування по тілу кредиту та відмотках. Вважає, що відповідачем не спростовано ту обставину, що ним проводились сплати по даному кредиту. Позивач погодився із усіма умовами, а тому було досягнуто згоди на укладення кредитного договору та всіх його істотних умов. Вважає, що спірний кредитний договір повністю відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та іншим нормам права, що регулюють відносини споживчого кредитування. Змістом оферти, акцепту, додатку №1 та паспорту споживчого кредитування до кредитного договору передбачено: найменування та місцезнаходження кредитодавця та місце проживання споживача (позивальника); тип кредиту; загальний розмір наданого кредиту -234089,41 грн.; порядок та умови надання кредиту - шляхом переказу коштів на рахунок; строк на який надається кредит - 36 місяців; процентна ставка за кредитом, її тип - фіксована, 39,9 % річних, порядок та суми сплати: реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії, графік платежів) додатком №1 до кредитного договору. Тому вважає, що умови кредитного договору відповідають вимогам чинного законодавства. Відтак, просить позов задовольнити.

30 серпня 2022 року у даній справи проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача Панченко Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача адвокат Ішук К.В. в судовому засіданні вважає, що позов не підлягає до задоволення, з підстав наведених у відзиві на позов. Вважає, що представником позивача не спростовано доводи відповідача щодо не укладення спірного кредитного договору, а також те, що сторонами у ньому не було визначено усіх його істотних умов.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.08.2020 року ОСОБА_2 звернувся із офертою пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491031426, у якій зазначив, що він, як позичальник пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі-Угода). Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», що укладений між ним та Банком. Зазначив про умови для укладення угоди, а саме: тип кредиту - «Кредит готівкою»; «сума кредиту» - 234089,41 грн.; «процента ставка, %річних» - 39,90%, тип ставки - фіксована; «Строк кредиту»-36 міс. У пункті 2 зазначеної пропозиції ОСОБА_2 вказав дату повернення кредиту - 10.08.2023 року, а також у пункті 3 вказав, що кредит просить надати для повернення заборгованості за кредитним договором №631133078 від 19.03.2019 року, розмір 234089,41 грн.; спосіб видачі - переказ коштів на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк», . Підписанням даної оферти відповідач зазначив, що надає власну згоду Банку на передачу до кредитного реєстру НБУ інформації у випадках, обсязі, строки та порядку, передбачених чинним законодавством України, а також підтверджує, що перед укладенням Угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі: - зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; - із нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; - з інформацією, зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці Банку. В додатку №1, що є невід`ємною частиною Угоди відповідач пропонував визначити: -детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; - графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; - сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою.

Також, ОСОБА_2 07.08.2020 року звернувся із клопотанням на адресу Голови правління АТ «Альфа Банк» у якому зазначив, що у нього за період з 16.03.2020 року по 07.08.2020 року утворилась прострочена заборгованість за акцептом/офертою №631133078 в розмірі 234089,41 грн. у зв`язку із карантином та не має можливості оплатити суму заборгованості повністю та вчасно. Відтак, просив укласти із ним договір про реструктуризацію заборгованості в сумі 234089,41 грн. строком на 36 місяців. Обравши термін кредиту, дату погашення та суму щомісячного платежу, зі свого боку зобов`язується у термін та в розмірах, встановлених договором реструктуризації, здійснювати погашення кредиту щомісяця (згідно графіку).

Цього ж дня, АТ «Альфа-Банк» в особі Голови правління прийняло пропозицію ОСОБА_2 на укладення угоди про надання споживчого кредиту №491031426 від 07.08.2020 року, підписавши акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491031426.

Крім цього, 07.08.2020 року сторонами було складено та підписано паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів та розрахунок споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, у якому було передбачено щомісячний платіж у розмірі 11248,42 грн. на період з 10.09.2020 року по 10.08.2023 року.

07.08.2020 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Підписанням зазначеного акцепту, ОСОБА_2 у пункту 2.1.1. підтвердив акцепт публічної пропозиції на укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни - за іншою електронною адресою, що буде вказана в договорі). В пункті 2.1.2 відповідач підтвердив, що в день підписання цього Акцепту отримав примірних договору та всіх додатків до нього; ознайомлений з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання та закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку згідно із Договором, а тому числі, ознайомлення зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, також йому відомо про те, що рахунки відкриті на підставі договору забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності; на момент підписання цього Акцепту він отримав згоду осіб, щодо яких АТ «Альфа-Банк» може здійснювати обробку персональних даних, в тому числі, але не виключно даних про контактну особу для зв`язку, дружину/чоловіка, довірену особу, на обробку АТ «Альфа-Банк» їх персональних даних; надав Банку доручення на здійснення договірного списання коштів у визначених договором випадках та порядку з будь-яких рахунків, що будуть відкриті йому на підставі договору, а у випадку відсутності або недостатності коштів на будь-якому з рахунків, що будуть відкриті на його ім`я на підставі договору у валюті, що відповідає валюті зобов`язання, доручає здійснювати продаж списаної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку та на умовах, передбачених договором. У пункті 2.1.5 відповідач прийняв пропозицію Банку на використання його електронного підпису (ЕП) зразок якого наведений в договорі, чи будь-якого іншого аналогу власноручного підпису, що передбачений договором для вчинення будь-яких правочинів та/або підписання будь-яких документів, підписання яких згідно з умовами договору можливе з використанням ЕП та /або будь-якого іншого аналогу власноручного підпису.

Як вбачається із виписки по особових рахунках наданих позивачем за період з 07.08.2020 року по 06.10.2021 року, АТ «Альфа Банк» на виконання укладеного договору було перераховано на рахунок, який було відкрито відповідачу в АТ «Альфа-Банк», кошти в розмірі 234 089,41 грн., як повернення заборгованості за раніше укладеним кредитним договором №631133078 від 19.03.2019 року.

Як зазначив позивач у поданій ним позовній заяві, в порушення умов зазначеного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті у нього станом на 06.10.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 264 348,51 грн., а саме: за кредитом - 211490,04 грн., за відсотками 52858,47 грн.

Відповідно до наданих позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем ОСОБА_2 на виконання умов спірного договору за період з 07.08.2020 року по 10.09.2021 року було сплачено 70 056,78 грн.

В силу вимог ч.1, 2 ст.641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних пропозицій умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно із частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055

ЦК України).

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В силу вимог ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договору залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції чинній на момент вимкнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

В силу вимог п.11 ч.1 ст.1 зазначеного Закону, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В силу вимог ч.4 ст.6 Закону України «Про споживче кредитування, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про споживчий кредит кредитний посередник повинен надати споживачу в письмовій формі інформацію про: 1) своє найменування (прізвище, ім`я, по батькові) та місцезнаходження; 2) державну реєстрацію (для фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб); 3) те, чи є кредитний посередник кредитним брокером чи кредитним агентом, сферу власних повноважень; 4) найменування кредитодавця (кредитодавців), в інтересах якого (яких) діє кредитний посередник; 5) перелік послуг, які пропонує кредитний посередник; 6) розмір винагороди (комісійного збору) чи іншої плати за послуги кредитного посередника.

Також, відповідно ст..9 зазначеного Закону у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

В силу вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходженнякредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції чинній на момент укладення спірного правочину, передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому виглядіабо у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Суд, проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами, матеріали цивільної справи, а також пояснення представників сторін, вважає, що позов акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №491031426 від 07 серпня 2020 року слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №491031426 від 07 серпня 2020 року у розмірі 164 032 гривні 22 копійки. При цьому, задовольняючи позов частково, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що між сторонами було укладено договір про надання ОСОБА_2 споживчого кредиту, оскільки виходячи із характеру спірних правовідносин, поняття споживчого кредиту, яке зазначено банком у акцепті пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491031426, як «повернення заборгованості за кредитним договором №631133078 від 19.03.2019 року», на думку суду, не відповідало поняттю споживчого кредиту, яке наведене у п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до якого, споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому, суд ураховує, що сторони у оферті (пропозиція) та акцепті (прийняття пропозиції) на укладення кредитної угоди передбачили, що таке кредитування пов`язане лише із наданням позичальнику кредиту для повернення заборгованості за іншим кредитним договором №631133078 від 19.03.2019 року у розмірі 234089,41 грн., який надається шляхом переказу коштів на відкритому ОСОБА_2 у АТ «Альфа Банк» рахунку для погашення такої заборгованості. При цьому, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, не було надано суду первинний кредитний договір №631133078 від 19.03.2019 року, а також його умови, на погашення заборгованості за яким було укладено спірний кредитний договір із відповідачем від 07.08.2020 року №491031426. При цьому, суд не бере до уваги наданий позивачем паспорт споживчого кредиту від 07.08.2020 року, як на підтвердження укладення договору споживчого кредитування, оскільки, як зазначив ВС у складі об`єднаної палати КЦС у своїй постанові від 23.05.2022 року у справі №393/126/20, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Також, суд ураховує й письмове клопотання ОСОБА_2 від 07.08.2020 року, адресоване голові правління АТ «Альфа-Банк» у якому відповідач зазначив, що він просить укласти із ним договір про реструктуризацію заборгованості в розмірі 234 089,41 грн. строком на 36 місяців, обравши термін кредиту, дату погашення та суму щомісячного платежу та у якому не було зазначено, що такий кредит береться ним на споживчі цілі, а отже є споживчим. Крім цього, суд не бере до уваги покликання позивача на те, що усі відносини між сторонами, які не були врегульовані спірним правочином врегульовані договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом додатково до тих, що вказані в угоді і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція яких розміщена на сайті Банку: www/alfabank.ua, оскільки доказів про їх підписання відповідачем суду не надано. При цьому, суд ураховує правову позиція викладену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17, у якій зазначено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті, які не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зауважила, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно реалізувати своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг, та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Крім цього, суд зазначає, що сторонами у вказаних документах (акцепті та оферті), які підтверджують укладення договору про кредит, не було встановлено порядок обчислення процентної ставки за вказаним кредитом, у тому числі порядок її зміни та сплати процентів, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, не було надано відповідачу інформацію про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту, порядок дострокового повернення кредиту, відповідальність сторін за порушення умов договору.

Проте, суд враховує, що оскільки відповідачу фактично позивачем було надано кошти на погашення кредитної заборгованості, яка виникла за договором №631133078 у розмірі 234 089,41 грн. із встановленням Графіку щомісячних періодичних платежів, який було ним підписано, а також наявну заборгованість яка виникла у ОСОБА_2 із цих платежів, відтак, суд вважає, що із нього слід стягнути у користь позивача 164 032,22 грн. заборгованості, із розрахунку (234089,41-70056,78), де 234089,41 грн. - сума наданого кредиту; 70 056,78 грн. - сума платежів, які сплачені ОСОБА_2 за період з 07.08.2020 року по 10.09.2021 року згідно поданого позивачем розрахунку. У решті вимог позивача, суд вважає, що слід відмовити з наведених вище підстав.

Також, суд вважає, що слід стягнути із відповідача у користь позивача сплачений ним судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що буде складати 2460,48 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №491031426 від 07 серпня 2020 року, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Сенс-Банк» заборгованість за кредитним договором №491031426 від 07 серпня 2020 року у розмірі 164 032 (сто шістдесят чотири тисячі тридцять дві) гривні 22 копійки, а також 2 460 (дві тисячі чотириста шістдесят) грн. 48 коп. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

У решті вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 05 квітня 2023 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан