Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1808/22

27 березня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Гураша М.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської громади Івано-Франківського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківської міської громади Івано-Франківського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просить суд визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його діда по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 терміном два місяці з часу набрання даним рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, та просив їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Івано-Франківської міської громади Івано-Франківського району, Івано-Франківської області в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали суду від 27.03.2023 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Івано-Франківськ, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому 07.06.1982 року (а.с.7).

На даний час позивач зареєстрований і проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Судом з"ясовано, що батьком позивача був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Тисменичани, Надвірнянського (тепер Івано-Франківського) району, Івано-Франківської області. Останній у віці 61 рік помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Надвірна, Івано-Франківської області. Його смерть зареєстрована 17.12.2020 року в Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис № 343 та видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Його дід по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 85 років помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тисменичани Надвірнянського (тепер Івано-Франківського) району, Івано-Франківської області. Його смерть зареєстрована 01.12.2015 року у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про що цього ж числа складено актовий запис № 42 та видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Померлий дід по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований і проживав одиноко у власному будинку АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час його смерті в даному будинку ніхто не був зареєстрований і ніхто з ним не проживав. Арешт та заборона на майно померлого ОСОБА_2 виконкомом Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району не накладались. Вказаний факт підтверджується довідкою № 161/128-14/14в від 28.09.2022 року, виданою виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та підписаною старостою Тисменичанського старостинського округу Баланюком С.І. (а.с.12).

В судовому засіданні доведено, що ще за час свого життя його дід ОСОБА_2 розпорядився належним йому майном на випадок своєї смерті і склав 03.02.1999 року заповіт, в якому зробив таке заповітне розпорядження: все майно, хату, господарські споруди, все те, що йому належатиме на день його смерті заповідає ОСОБА_1 .

Даний заповіт цього ж дня посвідчений секретарем виконавчого комітету Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області Кушнірчук Є.В. та зареєстрований в реєстрі № 4. Копія заповіту долучена до матеріалів справи (а.с.14).

Таким чином, після смерті діда по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на майно, яке належало померлому на праві приватної власності, а саме чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,04 га, які знаходяться на території Тисменичанської сільської ради Надвірнянського (тепер Тисменичанського старостинського округу Івано-Франківського району). Вказаний факт стверджується Державним актом на право приватної власності серії ІV-ІФ № 006984, виданим йому як громадянину України 12.05.1999 року на підставі рішення Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 18.03.1999 року головою даної ради ОСОБА_4 . Даний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 242 (а.с.13).

Відповідно до вимог ст.ст.1222, 1223 ЦК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем майна померлого діда по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом на належне йому спадкове майно, а саме чотири земельні ділянки загальною площею 1,04 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території колишньої Тисменичанської сільської ради в с. Тисменичани Надвірнянського (тепер Івано-Франківського) району Івано-Франківської області і отримані ним на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 006984, виданого Тисменичанською сільською радою 12.05.1999 року.

Крім того, судом перевірено, що крім позивача, на вказане спадкове майно ніхто більше не претендує і протягом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса за місцем знаходження даного спадкового майна заяви про прийняття спадщини не подав.

17.09.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д., тобто за місцем знаходження спадкового майна, щодо подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його діда по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тисменичани Надвірнянського (тепер Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, а саме чотирьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,04 га, що знаходяться на території колишньої Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Однак, державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д. відмовила йому у прийнятті заяви про прийняття спадщини та заведення спадкової справи у зв"язку з пропуском шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, який сплив 31.05.2016 року, а також роз"яснила йому, що він має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до вимог ч.3 ст.1272 ЦК України, про що видала довідку за № 1320/02-14 від 23.09.2022 року (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом померлого діда по лінії батька пропущений з поважних причин, оскільки ще до смерті спадкодавця ОСОБА_2 він проживав окремо від нього у власному будинку АДРЕСА_1 і до нього навідувався тільки з метою допомогти йому по господарству. Останній проживав одиноко. А тому позивачу не було відомо про наявність складеного ним заповіту 03.02.1999 року в його користь на належне йому майно. Померлий ОСОБА_2 також не повідомив його про наявність складеного ним заповіту. Після його смерті в належному йому будинку ніхто не проживає, а позивач лише час від часу навідувався до нього, доглядаючи його.

В ході судового розгляду з"ясовано, що в серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 наводив порядок і розбирав стару шафу в будинку діда та випадково в наявних в ній документах знайшов вищевказаний заповіт. Таким чином, лише тоді ОСОБА_1 стало відомо про наявність заповіту від 03.02.1999 року, складеного ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позивач не мав змоги вчасно дізнатись про наявність даного заповіту та подати заяву в нотаріальну контору за місцем знаходження спадкового майна про прийняття спадщини. Тоді ж ним було виявлено разом із заповітом серед інших документів Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 006984, виданий померлому ОСОБА_2 Тисменичанською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області 12.05.1999 року на підставі рішення сесії даної сільської ради від 18.03.1999 року.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Як вбачається із ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 року по справі за касаційною скаргою особи на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.03.2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2016 року, судом підтверджено, що строк для прийняття спадщини за заповітом пропущений особою у зв`язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку, а тому суди першої та апеляційної інстанції дійшли обгрунтованого висновку про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановивши, що строк для прийняття спадщини за заповітом пропущено ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю відомостей про наявність складеного в його користь заповіту, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку, суд дійшов обгрунтованого висновку про можливість визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, суд констатує, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Як зазначено вище, відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, а також за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, оскільки вважає поважними причини, що не дали змогу позивачу ОСОБА_1 прийняти спадщину.

На підставі наведеного, ст.ст.1220, 1221, 1233, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської громади Івано-Франківського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженцю м. Івано-Франківськ, зареєстрованому і жителю: АДРЕСА_1 , громадянину України, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його діда по лінії батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, терміном два місяці з часу набрання даним рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 06.04.2023 року.

у.