Справа № 183/7482/21
№ 2/183/594/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просить стягнути заборгованість за кредитним договором №DNN0GK00000027 від 02.11.2006 року, за період з 02.11.2016 року по 02.11.2019 року, у розмірі 2 084,55 (Долар США), що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.11.2019 року складає 51 717,69 грн., яка складається із 3% річних від простроченої суми.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 02.11.2006 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 35 200,00 (Долар США) на термін до 02.11.2016 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконав.
10.04.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача.
31.03.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позивач наполягає на тому, що винесене рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.
Прострочена сума заборгованості становить 23 144,05 (Долар США).
Таким чином, оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з 02.11.2006 року по 09.04.2013 рік, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість з 02.11.2016 року по 02.11.2019 року у розмірі 2 084,55 (Долар США), яка складається з 3% річних від простроченої суми, а також покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року по справі було відкрите провадження, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 25).
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Згідно матеріалів справи, 02.11.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 35 200,00 (Долар США) на термін до 02.11.2016 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 10-11).
Також судом встановлено, що 31 березня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNN0GK00000027 від 02.11.2006 року в розмірі 68 551,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.04.2013 року за курсом 7,99 грн. за 1 долар США складає 547 729,76 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 28 030,11 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 17 498,38 доларів США; заборгованість по комісії -2 880,00 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 20 143,42 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 112,30 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 4-5).
Проте, позивач в позовній заяві наполягає на тому, що винесене рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання,у зв`язку з чим останній просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з 02.11.2016 року по 02.11.2019 у розмірі 2 084,55 (Долар США), яка складається з 3% річних від простроченої суми.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, ст. 625ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Також суд зазначає, що у ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц.
Позивачем до суду подано розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, який не оспорюється відповідачем, відповідно до якого 3 % річних від простроченої суми за період з 02.11.2016 по 02.11.2019 становить 2 084,55 доларів США.
Суд погоджується з розрахунком 3 % річних від простроченої суми наданим позивачем та враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором №DNN0GK00000027 від 02.11.2006 року судом стягнута у доларах США, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за порушення виконання зобов`язання за період з 02.11.2016 по 02.11.2019 рр. становить 2 084,55 доларів США.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2 329,85 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.