Справа № 723/3547/22
Провадження № 2/723/41/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi

головуючого суддi Якiвчика I.В.

при секретарi Крупчак М.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту (отримання спадкоємцями за законом права на спадкування)

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд iз позовною заявою до ОСОБА_3 , про застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту (отримання спадкоємцями за законом права на спадкування), в якій просив застосувати наслідки недійсності нікчемного заповіту ОСОБА_4 від 08.09.2008 року, посвідченого секретарем Новобросковецької сільської ради Малованюк І.Л., та наділити спадкоємця за законом ОСОБА_1 правом на спадкування після смерті ОСОБА_4 , зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , який 08.09.2008 року склав заповіт, в якому все своє майно заповів сестрі позивача відповідачу по справі ОСОБА_3 .

Копію заповіту від 08.09.2008 року позивач отримав 22.09.2022 року разом із позовною заявою відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, яка в даний час перебуває на розгляді Сторожинецького районного суду Чернівецької області (справа № 723/2965/22).

Вважає що заповіт його батька складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і є нікчемним і така нікчемність підтверджується тим, що:

по-перше: - відповідно до п. 33 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог Цивільного кодексу і особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету і ця Інструкція не передбачала можливості складення заповіту посадовою особою виконкому зі слів заповідача, ні власноручно, ні за допомогою технічних засобів, що зроблено не було, оскільки заповіт не друкувався особисто ОСОБА_4 так як останній не мав друкувальних засобів;

по-друге: -пунктом 16 Постанови Кабінету Міністрів «Про порядок посвідчення заповітів і доручень прирівнюваних до нотаріально посвідчених встановлено, що заповіт складається однією фізичною особою у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складення, дати та місця народження заповідача і підписується заповідачем власноручно. Заповідач може написати заповіт власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. Посадова службова особа може на прохання заповідача записати заповіт з його слів власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. У такому разі заповіт вголос зачитується заповідачем, який робить запис перед своїм підписом. Останнє визначено також і наказом Міністерства юстиції України Про затвердження форм реєстру для реєстрації заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, посвідчу вальних написів на них та зразків цих документів, що також не було виконано так як ОСОБА_4 заповіт перед підписанням не був прочитаний, що свідчить про те що заповідачу у момент підписання і посвідчення заповіту, не був відомий зміст заповіту.

Все вказане, на думку позивача, свідчить про нікчемність заповіту.

Крім цього позивач посилається також на те, що у нікчемному заповіті зазначено, що зміст статті 535 ЦК України заповідачу роз`яснено, однак вказана стаття регулює зовсім інші правовідносини, що свідчить про те, що права заповідачу ОСОБА_4 передбачені статтею 1241 ЦК України не роз`яснювались.

В судовому засiданнi позивач ОСОБА_1 , позовнi вимоги пiдтримав посилаючись на викладенi вище обставини. Просив задовольнити позов.

Відповідач та її представники, заперечили проти позовних вимог посилаючись на їх повну безпідставність та на пропуск строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, а також показання відповідача, як свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд на підставі встановлених фактичних обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин знаходить, що вимоги позову задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Нові Бросківці, Сторожинецького (нині Чернівецького) району, Чернівецької області помер ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрації смертей 30.06.2009 року зроблено відповідний запис за № 13. Реєстрація смерті здійснена виконкомом Новобросковецької сільської та видано свiдоцтво про смерть серiї НОМЕР_1 .

Внаслідок смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина на все його майно, спадкоємцями якого за законом є позивач та відповідач.

ОСОБА_4 при житті розпорядився всім своїм майном на випадок смерті і заповів його своїй доньці ОСОБА_3 , про що склав 08.09.2008 року заповіт, який посвiдчено секретарем Новобросківецької сільської ради Малованюк І.Л. та зареєстрований цього ж числа в реєстрi за N 176.

Заявляючи про нікчемність заповіту свого батька від 08.09.2008 року та про застосування наслідків його нікчемності, позивач посилається на порушення вимог щодо форми цього заповіту та вимог щодо його посвідчення, а саме: заповіт складено машинописним текстом, проте його зміст не зачитано вголос заповідачем, оскільки заповіт не містить запису про прочитання його вголос заповідачем.

Статтею 1247 ЦК України, встановлені загальні вимоги до форми заповіту, якими є письмова форма заповіту, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на те посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на момент складання заповіту ОСОБА_4 , передбачено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верхвної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласник, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

На момент складення заповіту від 08.09.2008 року, діяльність посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад з приводу вчинення нотаріальних дій була врегульована підзаконним нормативно-правовим актом Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України» затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5, із наступними змінами, на норми якої посилається також і позивач.

Разом з тим вказана Інструкція не містила положень щодо обов`язкового зазначення в заповіті (у разі, якщо посадова особа органу місцевого самоврядування на прохання особи записала заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів), перед його підписом вказівки про прочитання його вголос та підписання заповідачем.

Таку вказівку містили норми «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженого наказом міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, який набув чинності з 02.12.2011 року і який не може бути застосований до правовідносин, які мали місце у 2008 році тобто на момент посвідчення спірного заповіту.

Отже враховуючи те, що на момент складання заповіту 08 вересня 2008 року законодавство не вимагало від посадової особи виконавчого комітету сільської ради в разі, якщо остання на прохання особи записала в заповіті перед його підписом про прочитання його уголос та підписання заповідачем, у позивача немає правових підстав для висновків про порушення вимог щодо форми та посвідчення заповіту його батька ОСОБА_4 від 08 вересня 2008 року та встановлення його нікчемності.

Вказаний заповіт, у відповідності до положень ст. 1247 ЦК України, складений у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_4 , що не оспорюється стороною позивача, посвідчений секретарем Новобросківецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, як уповноваженою на вчинення такої нотаріальної дії особою органу місцевого самоврядування.

Текст заповідального розпорядження складено від першої особи тобто ОСОБА_4 , що свідчить про складання заповіту особисто заповідачем. Заповіт власноручно підписаний заповідачем у присутності секретаря сільської ради, який в свою чергу вчинив нотаріальну дію щодо посвідчення поданого йому заповіту, що взагалі не викликало необхідності зачитувати заповідачем вголос складений і підписаний ним заповіт, як передбачено частиною другою статті 1248 ЦК України.

Таким чином, порушень вимог щодо форми і посвідчення заповіту ОСОБА_4 від 08 вересня 2008 року, на які посилається позивач, судом не встановлено та позивачем не доведено, а отже з урахуванням установлених обставин та вимог чинного на час складання заповіту законодавства, якими врегульовувалась діяльність посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, щодо вчинення нотаріальних дій, відсутні підстави вважати вказаний заповіт нікчемним.

Власноручний підпис заповідачем заповіту від 08.09.2008 року та його волевиявлення ніким не оспорюється, а отже волевиявлення завовідача ОСОБА_4 було вільним і відповідало його волі і на цю волю не впливало роз`яснення чи не роз`яснення прав на обов`язкову частку в спадщині тобто зміст статті 535 ЦК України в редакції 1963 року чи зміст статті 1241 ЦК України в редакції 2004 року.

Роз`яснення заповідачу змісту ст. 535 ЦК України, як недолік заповіту на який посилається позивач не є суттєвим і не може бути наслідком нікчемності заповіту чи визнання цього заповіту недійсним .

За ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Оскільки судом встановлено, що заповіт ОСОБА_4 був вчинений у формі яка відповідала таким видам правочинів, порушень умов чинності правочину, які є умовами його дійсності, що передбачені в ст.203 ЦК України встановлено не було, а заповіт посвідчений уповноваженою на це особою то жодних підстав нікчемності заповіту судом не встановлено, що свідчить про неможливість задоволення позову в частині застосування наслідків недійсності правочину.

На підставі ст.ст. 1241, 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про нотаріат» Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, яка затверджена наказом Міністра юстиції України 25.08.1994 року № 22/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.10.1994 року за № 256/466 та керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 83, 260, 261, 268, 273, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту (отримання спадкоємцями за законом права на спадкування) - відмовити за їх безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2023 року. Строк оскарження рішення обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сторожинецького

районного суду : Іван ЯКІВЧИК