Дата документу 22.06.2023 Справа № 314/3116/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/3116/22 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/1123/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2022 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 01.04.2018 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про споживчий кредит № , на підставі якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах передбачених кредитним договором. Кредит видано у розмірі 13854,00 грн на придбання товару/послуг у продавця та 300 грн на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування). Загальний розмір кредиту 14154,00 грн на 24 місяці.

Позивач свої зобов`язання виконав повністю, а відповідач взяті на себе зобов`язання сплачувати платежі згідно умов Кредитного Договору не виконував належним чином, що спричинило виникнення заборгованості в загальному розмірі 38043,67 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 23004,6 грн, заборгованість за відсотками 2688,60 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту 5595,39 грн, заборгованість за простроченими відсотками 6755,07 грн.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 38043,67 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 28.07.2018 у розмірі 27014,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1761,95 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всі нараховані сум у розрахунку заборгованості по відповідачу є актуальними та підлягають задоволенню повністю, оскільки були нараховані по користуванню ОСОБА_1 кредитною лінією, а термін дії картки, якою користувався боржник, не закінчився.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 186/1743/15-ц, зокрема, зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Встановлено, що АТ «ОТП Банк» у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог до ОСОБА_1 , тому лише у вищезазначеній частині судове рішення підлягає перевірці апеляційним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2018 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про споживчий кредит № , на підставі якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах передбачених кредитним договором. Кредит видано у розмірі 13854,00 грн на придбання товару/послуг у продавця та 300 грн на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування). Загальний розмір кредиту 14154,00 грн на 24 місяці.

Відповідно до п. 1.1 договору про споживчий кредит № від 01.04.2018 кредит видається на 24 місяці. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 01.04.2020.

Відповідачем не спростовано факту отримання грошових коштів від Банку за вищезазначеним кредитним договором у цій справі, з розрахунку кредитної заборгованості встановлено, що позичальник частково сплачував заборгованість.

Позивач свої зобов`язання виконав повністю, а відповідач взяті на себе зобов`язання сплачувати платежі згідно умов Кредитного Договору не виконував належним чином, що спричинило виникнення заборгованості в загальному розмірі 38043,67 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 23004,6 грн, заборгованість за відсотками 2688,60 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту 5595,39 грн, заборгованість за простроченими відсотками 6755,07 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними лише в частині стягнення заборгованості, враховуючи передбачений договором строк кредитування з 01.04.2018 року по 01.04.220 року, в розмірі 23 004,60 грн.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно із ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Встановлено, що споживчий кредит № від 01.04.2018 року, укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , видається на 24 місяці (п. 1.1 кредитного договору). Згідно з п. 1.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 01.04.2020 року.

Враховуючи вказане, правильним є висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем умов кредитного договору № від 28.07.2018, внаслідок чого у Банку виникло право на нарахування відповідачу у цій справі заборгованості за кредитним договором станом на 28.09.2019, враховуючи строк кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування …право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пені та комісії за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Банк у цій справі будь-яких позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК не заявляв.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність нарахування Банком відповідачу за вищезазначеним договором відсотків, неустойки після закінчення строку дії договору 01.04.2020, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18).

Доводи апеляційної скарги щодо дії кредитної картки відповідача до травня 2024 року та наявності підстав здійснення у зв`язку з цим нарахувань за користування кредитом визнаються судовою колегією необґрунтованими.

Строк дії картки, який перевищує строк кредитування, установлений кредитним договором, не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання. А тому такий строк її дії не має значення для настання кінцевого терміну повернення заборгованості.

Отже, враховуючи, що строк кредитування за договором закінчується 01.04.2020 року, правильним є висновок суду про наявність у Банку права заявляти вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , яка виникла в межах строку кредитування.

Доводи банку щодо можливості нарахування процентів за користування кредитними коштами є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти до висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права спростовуються матеріалами справи.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для часткового стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначене рішення є мотивованим, узгоджується з іншими встановленими обставинами справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2023 року по цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржене та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 22 червня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков