РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа №761/26637/22

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, в якому просить стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти в розмірі 25 відсотків всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 14 липня 2018 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позові зазначається, що подружні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили, проживають у різних містах. Відповідач добровільно не надає позивачу кошти на її утримання, а вона позбавлена можливості працювати і утримувати себе самостійно, оскільки з 18 квітня 2021 року по даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти а також судові витрати у справі, що складаються із витрат на надання правничої допомоги в розмірі 10000 гривень.

Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07 березня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.

21 березня 2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву у якому він зазначає, що дійсно з відповідачем з 24.02.2022 року проживають окремо, проте він у цей час належним чином виконував свій обов"язок щодо утримання дитини та дружини, надсилаючи на банківську картку позивача кошти в середньому розмірі 10000 гривень у місяць. Зазначає, що у нього є обов"язок матеріально утримувати також інших членів його сім"ї, зокрема батьків та непрацездатну бабусю, натомість позивач має змогу отримувати матеріальну допомогу від своїх батьків, з якими вона проживає. Просить також врахувати, що у позивача ОСОБА_1 є у власності нерухоме майно, в якому вона не проживає, що може гарантувати їй додатковий дохід та стабільнне матеріальне забезпечення. Відповідач у відзиві зазначає, що позивач звернулась також із позовом до Шевченківського районного суду м.Києва про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 30% його доходу, з 01 серпня 2022 року він працює заступником начальника відділення поліції ГУНП у Львівській області, з 01 лютого 2023 року значно зменшився його дохід, а тому він не може забезпечити виплату аліментів для дружини та сина в розмірі, який виплачував раніше. Враховуючи його добросовісну поведінку, добровільну та регулярну сплату грошових коштів на утримання дружини та сина, необхідність утримання інших членів сім`ї, значне зменшення його заробітної плати, подання позивачем ще одного позову про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 30 відсотків його доходу та відсутність у зв`язку з цим у неї об`єктивної потреби на додаткове отримання аліментів просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та стягненні з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, які вважає значно завищеними та необгрунтованими.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити їх в повному обсязі. Позивач не заперечує того факту, що відповідачем сплачувались кошти на її картковий рахунок, проте вважає їх аліментами на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, заперечила проти їх задоволення з підстав, зазначених у відзиві. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог та стягненні судових витрат.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14 липня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №1011 між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 14 липня 2018 року.

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 24 грудня 2020 року.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , що видане 16 лютого 2021 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 16 лютого 2021 року змінила ім`я. Прізвище, ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_1 .

Як встановлено судом із копії акту перевірки житлових умов, що складений комісією у складі начальника відділу обслуговування гуртожитків ДУ «ЦОП МВС України» Ніжняк І.С., завідувача гуртожитку відділу обслуговування гуртожитків ДУ «ЦОП МВС України» Замороки Л.М., бухгалтера 1 категорії фінансово-економічного відділу ДУ «ЦОП МВС України» ОСОБА_7 ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 не зареєстровані, проте проживають у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії довідки управління кадрового забезпечення ГУНП в Рівненській області від 20.06.2022 року №1291/116/12/02-2022 ОСОБА_1 із 04 грудня 2017 року проходить службу у Головному управління національної поліції в Рівненській області. З 18 квітня 2021 року по теперішній час перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ ГУНП в Рівненській області від 20.04.2021 року №54 о/с).

Як встановлено судом із довідки, що видана ВК Новороздільської міської ради Львівської області 13.10.2022 року №641/21 ОСОБА_2 проживає без реєстрації з 01.08.2022 року в АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входять: батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сестра ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 та бабця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ч. 2-4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно з ч.1, ч.ч.5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи проти позовних вимог позивача, вказував, що не спроможний надавати матеріальне утримання дружині, проте ним не подано суду доказів того, що його доходи не дозволяють сплачувати аліменти на утримання позивача. Окрім того, суд враховує, що відповідачем не доведено належними доказами того факту, що його батьки та бабуся є непрацездатними, потребують матеріальної допомоги і така допомога ОСОБА_2 надається, що і впливає на його матеріальний стан.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Враховуючи викладене, обмежені можливості позивача у працевлаштуванні, у зв`язку із доглядом за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку, та те, що відповідач є працездатним, отримує дохід, оскільки він працевлаштований, може надавати допомогу, суд, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини щомісячно і до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Як вбачається із матеріалів справи, на картковий рахунок позивача відповідачем сплачувались кошти, у деяких квитанціях призначенням платежу зазначені «аліменти», що сторонами не заперечується, проте, оскільки відповідачем достовірно не доведено, що дані кошти є саме аліментами на утримання дружини.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу представником позивача ОСОБА_4 надано копію Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги в цивільній справі) від 19 серпня 2022 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Горбовим В.А., копію акту виконаних робіт №3 від 19 серпня 2022 року, копію додаткової угоди №3 до договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19 грудня 2022 року.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №3 до договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19 грудня 2022 року «Сторони домовились доповнити розділ «3» «Оплата доручення та порядок розрахунків» Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19 серпня 2022 року наступним пунктом: «Замовник зобов`язується виплатити виконавцю винагороду (гонорар) у розмірі 12078,00 грн під час оформлення та підписання Додаткової угоди №3 за надану правову допомогу під час підготовки, подання і розгляду відповідним судом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.»

Адвокатом Горбовим В.А. були надані послуги, перелік яких міститься в акті виконаних робіт №3 від 20 січня 2023 року та оплачені позивачем ОСОБА_1 в розмірі 12078 гривень, про що свідчить копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20 січня 2023 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 12078,00 грн.

Проте, суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що витрати на правничу допомогу, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача є завищеними та не співмірними із складністю справи, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача у зв`язку із задоволенням позову, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 гривень в якості компенсації витрат, що понесені нею на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки щомісячно, починаючи з 30 листопада 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат, понесених позивачем на надання правничої допомоги 6000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

відповідач ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2023 року.

Суддя