Провадження № 2/201/290/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Університету митної справи та фінансів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти та штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29.12.2022 надійшла позовна заява Університету митної справи та фінансів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти та штрафних санкцій.

В обґрунтування позову з урахуванням зменшення позовних вимог представник позивача посилається на те, що між Університетом та ОСОБА_1 17.12.2007 було укладено угоду про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 213/1343 відповідно до якої відповідач зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого Академією кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування - починаючи із третього місяця після відрахування.

Відповідач мав повертати використаний ним кредит на навчання у розмірі 16 250,00 грн. та відсотки за користування ним у розмірі 487,50 грн. готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок Академії до 31 грудня кожного року 1/15 частиною від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи із 01 серпня 2011 року до 01 серпня 2026 року.

Натомість, відповідач продовжує не виконувати свої фінансові зобов`язання за Угодою від 17.12.2007, що зумовило необхідність звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за 2021 рік та відповідних штрафних санкцій.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків по сплаті кредитних коштів та відсотків за користування кредитом станом на 2021 рік та з урахуванням зменшення позовних вимог заборгованість відповідача складає 1 307,99 грн. з яких 293,47 грн. заборгованість з оплати процентів за користування кредитом, 564,63 грн. пеня, 45,83 грн. три проценти річних, 404,06 грн. інфляційні втрати, які позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.12.2022 указана позовна заява передана для розгляду судді Батмановій В.В.

Ухвалою судді від 09 лютого 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Університету митної справи та фінансів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти та штрафних санкцій.

Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між Університетом та ОСОБА_1 17.12.2007 було укладено угоду про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 213/1343 відповідно до якої відповідач зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого Академією кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування - починаючи із третього місяця після відрахування.

Відповідач мав повертати використаний ним кредит на навчання у розмірі 16 250,00 грн. та відсотки за користування ним у розмірі 487,50 грн. готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок Академії до 31 грудня кожного року 1/15 частиною від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи із 01 серпня 2011 року до 01 серпня 2026 року.

Натомість, відповідач продовжує не виконувати свої фінансові зобов`язання за Угодою від 17.12.2007, що зумовило необхідність звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за 2021 рік та відповідних штрафних санкцій.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків по сплаті кредитних коштів та відсотків за користування кредитом станом на 2021 рік та з урахуванням зменшення позовних вимог заборгованість відповідача згідно наданого розрахунку складає 1 307,99 грн. з яких 293,47 грн. заборгованість з оплати процентів за користування кредитом, 564,63 грн. пеня, 45,83 грн. три проценти річних, 404,06 грн. інфляційні втрати

Проте, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача в цій частині відсутні.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних витрат та 3% річних від вказаної суми необхідно зазначити наступне.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 598, 610, 625, 903 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Університету митної справи та фінансів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти та штрафних санкцій задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Університету митної справи та фінансів () заборгованість за договором від 17.12.2007 № 213/1343 за 2021 рік 1 307 (тисячу триста сім) грн. 99 коп. з яких 293 (двісті дев`яносто три) грн. 47 коп. заборгованість з оплати процентів за користування кредитом, 564 (п`ятсот шістдесят чотири) грн. 63 коп. пеня, 45 (сорок п`ять) грн. 83 коп. три проценти річних, 404 (чотириста чотири) грн. 06 коп. інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Університету митної справи та фінансів () судові витрати зі сплати судового збору розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Батманова