Справа №443/91/23
Провадження №2/443/173/23
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

04 квітня 2023 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села селища Журавно в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1.9900 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №091482 від 11.04.2000 року, виданого на підставі рішення Журавненської селищної ради від 11.04.2000 року та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Журавненській селищній раді за № 548.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради, загальною площею 1,9900 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №091482 від 11.04.2000 року. Згідно довідки виконавчого комітету Журавнівської селищної ради №1406 від 20.12.2022 року, ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним до дня смерті була зареєстрована і проживала його колишня дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Журавненської селищної ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_1 займалася похороном свого батька ОСОБА_3 та прийняла спадщину після його смерті, вступивши в управління спадковим майном в шестимісячний термін. Зазначає, що крім позивачки, на момент смерті ОСОБА_3 іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом була її сестра і відповідно дочка покійного - ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняла у жоден із передбачених законом способів. Натомість, позивачка постійно проживала із батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

28.12.2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив у його видачі через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Журавнівської селищної ради.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 16.01.2023 року позовну заяву залишено без руху.

17.01.2023 року представником позивача адвокатом Яременко І.О. подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 24.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі позивач та її представника, позовні вимоги підтримують в у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву та клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що у відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України справу можливо слухати у відсутності відповідача (заочний розгляд), оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Представник третьої особи Журавненскьої селищної ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника, та не заперечує проти задоволення позову.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , 17.05.1984 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано, про що зроблено актовий запис №41. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища йому « ОСОБА_7 », їй « ОСОБА_8 » (а.с.10).

Як видно із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , 10.12.1999 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 розірвано, про що зроблено актовий запис №152. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища йому « ОСОБА_10 », їй « ОСОБА_10 » (а.с.11).

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 , виданим Журавнівською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 01.04.2005 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради, загальною площею 1,9900 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №091482 від 11.04.2000 року (а.с.16).

Згідно довідки виконавчого комітету Журавнівської селищної ради №1406 від 20.12.2022 року, ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним до дня смерті була зареєстрована і проживала його колишня дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Журавненської селищної ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_1 займалася похороном свого батька ОСОБА_3 та прийняла спадщину після його смерті, вступивши в управління спадковим майном в шестимісячний термін (а.с.13).

Судом також встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не залишав, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70529636 від 04.11.2022 року, а відтак спадкування відбулося за законом.

Серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім позивачки, також була його донька ОСОБА_2 .

Однак, ОСОБА_2 спадщину після смерті батька, у жодний передбачений законом спосіб не прийняла, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №705296177 від 04.11.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Натомість позивачка постійно проживала із батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №103/02-31 від 28.12.2022 року (а.с.19), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке вона має намір успадкувати.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 втрачено.

Доказом того, що покійній ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельна ділянка, яка розташована на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.11.2022 року, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення Х сесії ІІІ скликання Журавнівської селищної ради народних депутатів від 11.04.2000р. на ОСОБА_3 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ЛВ №091482 від 11.04.2000 року, реєстраційний номер 548. Площа земельної ділянки 1,9900 га. (а.с.16).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_3 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Журавнівської селищної ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1.9900 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №091482 від 11.04.2000 року, виданого на підставі рішення Журавненської селищної ради від 11.04.2000 року та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Журавненській селищній раді за № 548.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С.І Сливка