Справа № 317/1050/23
Провадження № 2/317/474/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

при секретарі судового засідання Вакуленко А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення батьківства та включення відомостей про особу як про батька до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення батьківства та включення відомостей про особу як про батька до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 грудня 1997 року, ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11 січня 2018 року Запорізький районний суд Запорізької області ухвалив рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яке набрало законної сили. Фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 згідно до вищезазначеного рішення суду були припинені з липня 2015 року. До розірвання шлюбу ОСОБА_4 вступила у стосунки з позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 народила доньку - ОСОБА_7 , де батьком дитини записано відповідача. Позивач зазначає, що дані з приводу батька ОСОБА_7 , тобто відповідача ОСОБА_2 , не відповідають дійсності, оскільки рідним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач вважає себе, оскільки з 2015 року познайомився з ОСОБА_4 , мав з нею близькі стосунки та почав жити з нею разом, хоча ОСОБА_4 ще на той час перебувала у шлюбі з відповідачем. Позивач та ОСОБА_4 стали проживати разом однією сім`єю, як чоловік та дружина, під одним дахом за адресою: АДРЕСА_1 , з ними проживала ОСОБА_5 - донька відповідача та ОСОБА_4 . В 2017 року позивач та ОСОБА_4 бажали одружитися, проте не змогли з причини не розірвання ОСОБА_4 шлюбу з відповідачем. Позивач зазначає, що у нього з ОСОБА_4 був період окремого проживання внаслідок з`ясування відносин, яке почалося перед зверненням ОСОБА_4 до суду з позовом про розірвання шлюбу та тривало деякий час. Вже після народження дитини - ОСОБА_7 , позивач почав знов жити разом з ОСОБА_4 . Внаслідок того, що на дату народження дитини не пройшло дев`ять місяців від дня набуття законної сили рішенням суду від 11.01.2018 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області автоматично було внесено в єдиний державний реєстр актів цивільного стану інформацію, що рідним батьком дитини є ОСОБА_2 , відповідач по справі. Проте, з такими обставинами позивач не згодний з причини того, що після припинення фактичних відносин між ОСОБА_4 та відповідачем, яке відбулося з липня 2015 року, вони не жили разом, як сім`я, тому їх шлюб лише мав формальний характер, та який офіційно розірвано лише у лютому 2018 року, тому відповідач на підставі положень ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, був вказаний батьком. Позивач зазначив, що 04 травня 2018 року, він уклав шлюб з ОСОБА_4 . З травня 2022 року внаслідок Російської агресії позивач був призваний до лав ЗСУ. Й лише через декілька місяців, ОСОБА_4 вперше повідомила його про те, що він є батьком ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ОСОБА_4 . Внаслідок смерті дружини, позивачу надано відпустку у 10 днів. Після поховання дружини, позивач для остаточної впевненості, що він дійсно є батьком дитини ОСОБА_7 , 18 січня 2023 року звернувся до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення генетичної ідентифікації та отримав висновок № ЕД-19/108-23/725-БД від 10.02.2023 року, відповідно до якого позивач може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 . Ймовірність підтвердження біологічної спорідненості складає 99,9999 %. На підставі вказаного, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, на адресу суду надав заява про розгляд справи у відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), письмово, просив розглядати справу у відсутності представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 20 грудня 1997 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 54, серія НОМЕР_1 , спільне прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 . Від шлюбу народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 січня 2018 року (справа № 317/3507/17) задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набуло законної сили.

Фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 згідно до вищезазначеного рішення суду були припинені з липня 2015 року.

Згідно до свідоцтва про народження, виданого 25 квітня 2018 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 63, серія НОМЕР_2 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7 .

Судом з`ясовано, що внаслідок того, що на дату народження дитини ОСОБА_7 не пройшло дев`ять місяців від дня набуття законної сили рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11.01.2018 про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області автоматично було внесено в єдиний державний реєстр актів цивільного стану інформацію, що рідним батьком дитини є ОСОБА_2 , відповідач по справі.

Відтак, зі свідоцтва про народження, виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого 25 квітня 2018 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 63, вбачається, що в графі батьки вказано: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 .

Таким чином, відповідач був записаний батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в актовому записі про народження № 63 від 25 квітня 2018 року, складеному Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі положень ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України.

Згідно до довідки з місця проживання від 18.01.2023, виданої Кушугумською селищною радою, вбачається, що позивач проживає без реєстрації з 2015 року по теперішній час по АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою без реєстрації проживає - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до свідоцтва про шлюб, виданого Виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 05, серія НОМЕР_3 , вбачається, що 04 травня 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, спільне прізвище після одруження - ОСОБА_4 .

Позивач з травня 2022 року внаслідок Російської агресії призваний до лав ЗСУ, після чого ОСОБА_4 повідомила позивача про те, що він є батьком ОСОБА_7 .

Згідно до свідоцтва про смерть, виданого 10.01.2023 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 84, серія НОМЕР_4 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 .

Під час наданої позивачеві відпустки внаслідок смерті дружини - ОСОБА_4 , позивач разом з дитиною ОСОБА_7 , 18 січня 2023 року звернулися до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення генетичної ідентифікації та отримано висновок № ЕД-19/108-23/725-БД від 10.02.2023 року, відповідно до якого позивач може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 . Ймовірність підтвердження біологічної спорідненості складає 99,9999 %.

Дані обставини визнаються відповідачем та доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Судом встановлено, що відповідно до висновку експерта № ЕД-19/108-23/725-БД від 10.02.2023, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність того, що позивач дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складає не менш 99,99999 %.

Вказаний доказ містить інформацію щодо предмета доказування та одержаний у порядку, встановленому законом.

Судом також береться до уваги пояснення відповідача, що він визнає батьківство ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , саме позивача, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 січня 2018 року (справа № 317/3507/17) про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в якому зазначено припинення шлюбних відносин саме з липня 2015 року, тому сумнівів у батьківстві позивача до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виникає.

Відповідно до положень Сімейного Кодексу України, якщо батьком дитини, відповідно до ст.ст. 126, 127 СК, зареєстрована інша, конкретна особа, спір про батьківство між нею та претендентом на статус батька розглядається судом за ст. 129 СК України, на підставі аналогії закону.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно з п. 6.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Доказом батьківства можуть бути різні обставини (відомості) насамперед висновок судово-генетичної експертизи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, (далі - Правила) встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення, зміни чи включення до актового запису про народження дитини відомостей про батька.

ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany")).

Верховний Суд звертає увагу, що передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною.

Відтак, саме з 10.02.2023, після проведення генетичного діагностування в м. Запоріжжі аналіз ДНК на батьківство, в результаті дослідження зразків виявлено, що усі ділянки отриманої ДНК співпадають, з генетичного аналізу виходить, що між зразками існує батьківський зв`язок, що свідчить про об`єктивну обізнаність позивача про своє батьківство по відношенню до доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як записано у статті 122 СК України, права та обов`язки батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього. Встановлення саме цієї обставини спонукало позивача звернутися до суду з приводу встановлення батьківства, тобто оспорюючи батьківство відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача, про визнання батьківства та виключення відомостей про відповідача з актового запису про народження дитини, як батька, оскільки позивач доклав усіх можливих зусиль для доведення походження доньки від нього. Доказів спростування доводів позивача, щодо визнання його батьківства стосовно дитини, суду не надано.

При цьому, суд враховує, що спірні правовідносини зачіпають права та інтереси малолітньої дитини, стосуються досить делікатної сфери суспільних відносин й пов`язані із особистим та сімейним життям сторін. Встановлення батьківства належним чином гарантує інтереси дитини, щодо встановлення її походження. Право дитини на отримання важливої інформації стосовно свого походження захищається положеннями Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Таке право за жодних обставин не може бути обмежене, як і право позивача, доводити своє батьківство стосовно дитини, у передбачений законодавством спосіб.

Статтею 134 СК України передбачено внесення змін до актового запису про народження на підставі рішення суду у разі визнання батьківства.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, так як в ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 134 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 18, 76-80, 89, 141, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про встановлення батьківства та включення відомостей про особу, як про батька до актового запису про народження дитини- повністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є ОСОБА_4 .

Зобов`язати Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису № 63, складеного Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 25 квітня 2018 року, про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключивши в графі «Батько» запис « ОСОБА_2 », зазначивши в цій графі « ОСОБА_1 », та виключивши із графи «По батькові» запис « ОСОБА_14 ».

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін