КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3673/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіній І.В.

за участі: скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року, постановлену під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О.,

у цивільній справі №753/11660/14-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Танащук Олесі Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, за результатами розгляду якої просила: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Танащук О.М. щодо винесення повідомлення № 65912824 від 29 червня 2021 року про повернення виконавчого документу № 752/11660/14ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 05 жовтня 2020 року, стягувачу та його скасувати; зобов`язати Голосіївський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) усунути порушення, а саме: прийняти до виконання і відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11660/14ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 05 жовтня 2020 року про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 , де боржником є ОСОБА_2 .

Крім того, посилаючись на те, що вона протягом 10 денного терміну звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою, яка ухвалою від 12 липня 2021 року була повернута без розгляду та отримана скаржником 02 серпня 2021 року, просила поновити строк на звернення до суду з даною скаргою.

В обґрунтування доводів скарги зазначаючи, що 05 жовтня 2020 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчий лист 752/11660/14-ц про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 , де боржником є ОСОБА_2 , який було пред`явлено до виконання. Проте, повідомленням державного виконавця від 29 червня 2021 року, його було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з відсутністю відомостей про дату народження та ідентифікаційного номеру боржника. Повідомлення було отримано стягувачем 06 липня 2021 року. Зазначені дії вважає неправомірними та такими, що не узгоджуються з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», а викладені обставини не є перешкодою для виконання судового рішення, оскільки державний виконавець не позбавлений можливості шляхом направлення відповідних запитів отримати таку інформацію, що також підтверджено висновками Верховного Суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку для оскарження дій державного виконавця. Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Танащук Олесі Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 -залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на її необґрунтованість, просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що вперше вона звернулася до суду зі скаргою у 10 денний строк, однак ухвалою суду від 12 липня 2021 року скаргу було повернуто без розгляду. Копію зазначеної ухвали вона отримала 02 серпня 2021 року, 03 серпня 2021 року вдруге звернулася до суду зі скаргою. Оскільки, скаржник не була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, а ухвалу суду отримала 02 серпня 2021 року, вважала, що строк на звернення до суду з даною скаргою пропущено нею з поважних причин.

24 лютого 2023 року ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін. Зазначаючи, що невиконання процесуального законодавства, що стало наслідком постановлення ухвали від 12 липня 2021 року, не може розглядатися, як поважна причина пропуску строку на звернення до суду зі скаргою.

У судовому засіданні скаржник підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився, направивши клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на перебування його у період часу з 25 травня 2023 року по 30 травня 2023 року на лікарняному та неповідомлення його належним чином про дату та час судового засідання.

Дослідивши вищевказане клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

ОСОБА_3 був обізнаний про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується його клопотаннями про відкладення розгляду справи від 25 квітня та від 25 травня 2023 року. Таким чином, останній не був позбавлений можливості викласти свої доводи щодо апеляційної скарги у відзиві на апеляційну скаргу. Крім того, колегія суддів враховує, що це є повторна неявка ОСОБА_3 в судове засідання про яке він був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, ураховуючи обмежені строки перегляду судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою та залишаючи її без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту ухвали від 12 липня 2021 року, на яку посилається скаржник, не вбачається, що скарга, яка залишена вказаною ухвалою без розгляду, стосувалась оскарження дій старшого державного виконавця Танащук О.М. в часині винесення повідомлення від 29 червня 2021 року про повернення виконавчого документа 752/11660/14-ц. Крім того, процесуальні порушення при поданні скарги не є поважними причинами для поновлення строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки заявниця не реалізувала свої права у належний процесуальний спосіб.

Однак, повністю погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 червня 2021 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Танащук О.М. винесено повідомлення № 65912824 про повернення стягувачу ОСОБА_1 виконавчого листа № 752/11660/14-ц виданого 05 жовтня 2020 року Голосіївським районним судом міста Києва про вселення її у квартиру АДРЕСА_1 (т. І а.с. 08).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року у справі № 752/11660/14-ц (провадження № 4-с/752/218/21) скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Танащук О.М., заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови, повернуто без розгляду (т. І а.с. 13-14).

Зазначена ухвала була отримана ОСОБА_1 02 серпня 2021 року (т. І а.с. 15, 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.123 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку на оскарження постанови державного виконавця, необхідно виходити з фактичних обставин справи, поведінки заявника та особливостей правозастосовчої практики з питань розгляду такої категорій справ.

При цьому, судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення повідомлення № 65912824 від 29 червня 2021 року та зобов`язання його вчинити дії. До скарги остання долучила клопотання, у якому просила поновити процесуальний строк звернення до суду зі скаргою посилаючись на те, що протягом 10 денного терміну вона вперше звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою, яка ухвалою від 12 липня 2021 року була повернута без розгляду та отримана скаржником 02 серпня 2021 року. На підтвердження зазначених обставини, остання долучила до скарги, зокрема, копію ухвали Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/11660/14-ц від 12 липня 2021 року.

Відмовляючи у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що зі змісту ухвали 12 липня 2021 року у справі № 752/11660/14-ц не вбачається, що скарга, яка залишена без розгляду, стосувалась оскарження дій старшого державного виконавця Танащук О.М. в часині винесення повідомлення від 29 червня 2021 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції передчасним, оскільки, ухвала від 12 липня 2021 року у справі № 752/11660/14-ц, на яку посилається скаржник у своїй скарзі, була постановлена Голосіївським районним судом міста Києва, а відтак, у разі наявності у суду сумнівів у тому, що вказана ухвала стосувалася саме оскарження дій старшого державного виконавця Танащук О.М. в частині винесення повідомлення від 29 червня 2021 року, суд першої інстанції не був позбавлений об`єктивної можливості витребувати матеріали цивільної справи № 752/11660/14-ц з метою перевірки зазначеної обставини.

Висновки суду першої інстанції про те, що процесуальні порушення при поданні скарги не є поважними причинами для поновлення строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця, без попереднього встановлення судом обставин того, що ухвала від 12 липня 2021 року у справі № 752/11660/14-ц стосувалася саме оскарження дій старшого державного виконавця Танащук О.М. в частині винесення повідомлення від 29 червня 2021 року, колегія суддів вважає передчасними.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної інстанції частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення, відтак ухвала суду як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: