Справа № 296/5555/22
У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2023 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кібець Романа про закриття провадження у цивільній справі №296/5555/22 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання правочину частково недійсним,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

1.1. 06.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" в якому просила: визнати частково недійсним договір про відступлення права вимоги №1283-Ф від 30.01.2019, який укладений за результатами електронного аукціону №UA-EA-2018-12-06-000090-b від 28.12.2018 між ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", а саме в частині відступлення права вимоги по договору кредиту №0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008, який укладено між ОСОБА_1 та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум».

1.2. 06.10.2022 представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кібець Романа направив до суду клопотання, в якому просив: закрити провадження у справі №296/5555/22 за позовом ОСОБА_1 .

1.3. Клопотання обґрунтовувалось тим, що позивачем оспорюється саме правочин - договір про відступлення права вимоги № 1283-Ф від 30.01.2019, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». З огляду на те, що предметом спору є правочин у господарській діяльності, сторонами якого є юридичні особи, то згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських судів. Відповідно, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

1.3. У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечували проти даного клопотання та просили відмовити у задоволенні клопотання.

IІ. ЦИВІЛЬНИЙ ПРОЦЕСУАЛЬНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ (ЦПК України)

2.1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

2.2. У пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

ІІІ. ВИСНОВОК СУДУ

3.1. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

3.2. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

3.3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 591/5242/18 (провадження № 14-168цс20) зазначено, що «судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду господарських і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити з прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи тощо. Відповідно до положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин (стаття 19 ЦПК України)».

3.4. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 591/5242/18 (провадження № 14-168цс20) вказано, що «критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18(провадження № 12-136гс19); від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18); від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б(провадження № 12-143гс19)».

3.5. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц (провадження № 14-111цс19) зазначено, що «частиною першою статті 1 та статтями 2, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) в редакції, що була чинною на час розгляду справи, передбачено, що справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами. Разом з тим відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, яка була чинною на час ухвалення судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства. Аналогічна норма міститься й у статті 19 ЦПК України у чинній редакції. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. До суду з позовом звернувся позивач - фізична особа, яка ставила питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між двома юридичними особами, і яка хоч і не була стороною цього договору, проте є заінтересованою особою, оскільки вважає, що укладеним договором порушено її права та законні інтереси. Отже, виходячи з вищезазначених положень норм ЦПК України та ГПК України в редакціях, чинних на час розгляду справи судами, спір, що виник між сторонами, де позивачем є фізична особа, а відповідачами - юридичні особи, щодо недійсності договору купівлі-продажу за суб`єктним складом є цивільно-правовим, а його розгляду підлягає суду загальної юрисдикції».

3.6. У справі, що переглядається:

- позивач звернулась із позовом як фізична особи. Позивач не є підприємцем, спір не стосується корпоративних відносин, між сторонами відсутні господарські правовідносини, спір не ґрунтується на відносинах забезпечення виконання основного зобов`язання і не пов`язаний з банкрутством жодного з учасників. Спірні правовідносини стосуються захисту прав фізичної особи.

3.7. За таких обставин спір у справі, що розглядається, за критеріями суб`єктного складу та характером спірних правовідносин підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

3.8. Посилання у клопотанні на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/1733/18 та від 19.03.2019 у справі №904/2526/18, суд не приймає до уваги. У даних справах спір виник щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

3.9. За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 255, 256, 258, 260-261, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кібець Романа про закриття провадження у справі №296/5555/22, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з негайно після її проголошення та підлягає оскарженню до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14.03.2023.

Суддя О. С. Рожкова