Справа №450/2952/22
пр № 2/464/1422/23
У Х В А Л А

06 вересня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Дзьобан Н.С.,

під час розгляду у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «ТОР», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування рішення комісії по трудових спорах,

в с т а н о в и в :

в провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «ТОР», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування рішення комісії по трудових спорах.

31.08.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому останній зокрема просить залишити позов без руху та надати строк для усунення недоліків, а саме сплатити судовий збір за подання позовної заяви у розмірі відповідно до чинного законодавства; зобов`язати позивача в порядку ч.4 ст.135 ЦПК України внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. В обґрунтування даних клопотань покликається на те, що позивачем систематично вживаються заходи щодо тиску на відповідача ОСОБА_1 , він постійно подає заяви щодо нього до правоохоронних органів. Незважаючи на те, що всі такі дії є марними, позивач подав дану позовну заяву, ставлячи заздалегідь необґрунтовані вимоги, мотивуючи їх виключно на рівні припущень, змушуючи відповідача звертатись до адвоката для ефективного захисту своїх прав та представництва. Звертає увагу суду на те, що представник позивача не з`явився у засідання 21.08.2023, свідомо затягуючи процес. Сторона відповідача ОСОБА_1 оцінює витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. Крім того, зазначає, що позивач просить скасувати рішення комісії по трудових спорах, яким на користь відповідача ОСОБА_1 стягнуто суму у розмірі 2365070 грн., таким чином його вимоги спрямовані на фактичне погіршення майнового становища у чітко визначеному розмірі. Відтак, вимога позивача підлягає майновій оцінці, що є майновою вимогою, за яку позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 35476,05 грн., а сплатив лише 2481 грн. що в свою чергу свідчить про те, що позивачем не доплачено судовий збір у розмірі 32995,05 грн. судового збору.

В підготовче засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява у якій він просить вирішення його клопотань здійснювати без його участі, а у випадку відмови в задоволенні таких, призначити справу до судового розгляду.

Представник відповідача Приватного підприємства «ТОР» та представник третьої особи в підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч.4 ст.135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми, забезпечення судових витрат, відповідно до положень ч.1 ст.135 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, зазначена вище ч.4 ст.135 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав, за умови наявності яких, суд має право за клопотанням відповідача зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, покликаючись як на підставу застосування забезпечення судових витрат, подання завідомо безпідставного позову позивачем або інші ознаки зловживання правом, представнику відповідача необхідно довести які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом із аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до п.п.4 п.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України» №377/02 від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, суд вважає, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та подання ним позову, який має ознаки завідомо безпідставного.

З врахуванням вказаних норм та умов для забезпечення судових витрат, суд не вбачає необхідності зобов`язання позивача вносити на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, оскільки його представником не доведено, що поданий позивачем позов має ознаки завідомо безпідставного або має інші ознаки зловживання правом на позов, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без руху, оскільки позивачем не сплачено судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», суд зазначає наступне.

Так предметом даного спору є скасування рішення комісії по трудових спорах, що свідчить про те, що вказаний спір є немайнового характеру.

Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 12.09.2022.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 становив 2481 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн., що підтверджено платіжним дорученням №16182 від 09.09.2022.

З врахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.44, 133, 135, 137, 141, 257, 260, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів для забезпечення витрат відповідача на професійну правничу допомогу та залишення позовної заяви без руху відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 06 вересня 2023 року та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена та підписана суддею 06 вересня 2023 року.

Головуючий М.В. Борачок