П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Чічкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року (у складі судді Іванова А.П.) за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», комунального підприємства Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» і ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася у суд з цим позовом у грудні 2019 р.

Після зміни предмету позову (а.с.103-104) просила:

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42736039 від 28.08.2018 р., виданого ОСОБА_3 , комунальним підприємством Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» в особі Київської філії про реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, код 37825968) на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10.

Заявлену вимогу обґрунтувала тим, що вказане майно вона придбала від ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 10.07.2018 р., на підставі якого приватним нотаріусом Балаж М.В. здійснено реєстрацію за нею права власності, оскільки станом на дату укладення договору та здійснення державної реєстрації не існувало жодних заборон та іпотек на це майно.

Однак, як убачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.08.2018 р. право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки № 0 від 20.10.2007 р.

Вважає, що така перереєстрація є незаконною, оскільки Київська філія КП Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» здійснила перереєстрацію нерухомого майна, яке знаходиться у м. Ужгород, між нею і ТОВ «Кей-Колект» не існувало жодних договірних зобов`язань, державна реєстрація іпотеки станом на 10.07.2018 р. не була проведена, а відтак неможливою є державна реєстрація права власності за іпотекодержателем за невиконання договору іпотеки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.12.2021 р. позов задоволено:

-скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42736039 від 28.08.2018 р., виданого ОСОБА_3 , комунальним підприємством Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» в особі Київської філії про реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, ) на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

-Визнано припиненим право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» () на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Указане судове рішення мотивоване наявністю правових підстав для задоволення заявлених вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до того, що вона як на момент звернення ОСОБА_2 до суду, так і донині є власником спірного приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2018 р. за реєстраційним № 428 між нею і ТОВ «Кей-колект», у зв`язку з чим оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права, обов`язки та інтереси, проте до участі в справі не залучено. Про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо випадково, під час перегляду Єдиного державного реєстру судових рішень, лише 04.10.2022 р.

Письмового відзиву на скаргу не подано.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Леміш О.О., підтримав апеляційну скаргу, представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Ракущинець А.А., не визнав скарги, а представник ТОВ «Кей-колект» за довіреністю адвокат Дорош І.І., підтримала доводи ОСОБА_1 .

Розглянувши апеляційну скаргу та перевіривши наведені в ній доводи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в позові з процесуальних мотивів у зв`язку з наступним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що на момент укладення 10.07.2018 р. із ОСОБА_4 договору купівлі-продажу спірного об`єкта нерухомості, така покладалася на відомості з публічного реєстру (прим. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) в частині відсутності заборон та обтяжень на такому, що було засвідчено приватним нотаріусом Балаж М.В. відповідним Витягом.

При цьому, суд установив такі факти й обставини.

10.07.2018 р. між ОСОБА_4 як продавцем та позивачкою як покупцем було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу закарпатської області Балаж М.В. за реєстровим № 779, згідно з яким продавець передала, а покупець прийняла у власність належну продавцю на праві приватної власності перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У пункті 6 вказаного договору продавцем засвідчено, що нерухоме майно, яке є предметом цього договору, під забороною, в іпотеці, під арештом та у податковій заставі не перебуває, а в пункті 14 приватним нотаріусом засвідчено відсутність заборони, арешту, податкової застави з посиланням на Витяги від 10.07.2018 р.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130310307 від 10.07.2018 р., сформованого приватним нотаріусом Балаж М.В., стверджується, що на підставі вказаного договору купівлі продажу в позивачки виникло право власності на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70.2 кв. м.

Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135781372 від 28.08.2018 р., сформованого державним реєстратором Київської філії КП Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойком О.М., стверджується, що на підставі договору іпотеки № 0 від 12.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. за реєстровим № 2466 та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. 12.12.2011 р. за реєстровим № 5207-5208 тощо право власності на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70.2 кв. м. зареєстроване за відповідачем ТОВ «Кей-Колект», . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Підставою внесення запису є оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 42736039 від 28.08.2018 р., виданого Бойком Олегом Миколайовичем, комунальним підприємством Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» в особі Київської філії.

Згідно з п.5.2.1 договору іпотеки № 0 від 12.10.2007 р. між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект») і ОСОБА_4 сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». Відтак, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання при реєстрації права власності на таке майно правовстановлюючим документом повинен бути саме Договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 11.04.2018 по справі № 554/14813/15-ц, від 21.11.2018 по справі № 367/7589/15-ц, від 10.10.2019 по справі № 752/10790/16-ц.

З метою ефективного захисту порушених прав позивачки та відповідно до ч.3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд вважає необхідним визначити, що в зв`язку зі скасуванням рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості за ТОВ «Кей-Колект» одночасно припиняється право власності ТОВ «Кей-Колект» на такий.

Суд також констатував, що пред`явлення позовних вимог позивачкою до відповідачів КП Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» та державного реєстратора Бойка О.М. є хибним.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування ухваленого в справі рішення.

Згідно з положеннями ст. 263 ч.1, 2, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам.

За приписами ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний суд у постанові від 07.05.2020 р. у справі № 758/154 роз`яснив, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Апелянт ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі в справі, обґрунтовуючи порушення своїх прав, посилається на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання її прав та обов`язків як власника нежитлового приміщення 38 у АДРЕСА_2 (спірного майна) на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2018 р. за реєстраційним № 428 між нею як покупцем і ТОВ «Кей-колект» як продавцем, однак, ні позивач, ні суд не залучив її до участі в справі.

У підтвердження своїх доводів апелянт надала апеляційному суду копії наступних документів (а.с.164-166):

-нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30.08.2018 р. між ТОВ «Кей-Колект» і ОСОБА_1 , предметом якого є приміщення, перукарня, реконструйована з власного нежитлового приміщення, загальною площею 70.2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно з якою 30.08.2018 р. право приватної власності на вказане приміщення зареєстроване у цілому за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2018 р. за реєстраційним номером 428;

Таким чином, із наданих апелянтом документів убачається, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду з цією позовною заявою (27.12.2019 р.) ОСОБА_1 уже була зареєстрованою власницею указаного спірного майна, а тому скасування судом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і припинення право власності ТОВ «Кей-колект» на це майно безпосередньо зачіпає права та інтереси апелянта.

Одночасно колегія суддів зауважує, що за таких обставин потребує переоцінки як суб`єктний склад спірних правовідносин, так і спосіб захисту порушеного права.

Згідно з пунктами 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Однак, усупереч указаним положенням закону судом першої інстанції не було вжито заходів зі з`ясування питання про суб`єктний склад учасників справи, що має істотне значення для встановлення належного кола відповідачів і правильного вирішення спору.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб`єктний склад відповідачів) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з процесуальних підстав, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) задовольнити. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року скасувати. 3.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. 4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 31.03.2023 р.

Судді: