ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 квітня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5271/21

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/528/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 січня 2023 року про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків та моральної шкоди (суддя Ковальова Т.Г.), постановлену о 12 год. 01 хв. у м.Ніжин, повний текст ухвали складено 23 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу №7443/2019/1476840 транспортного засобу від 22 травня 2019 року; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збитки у розмірі 2 465 375,64 грн та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. Позов мотивовано тим, що 12 грудня 2018 року Територіальним сервісним центром МВС України №8043 зареєстровано за позивачем право власності на транспортний засіб марки «Tesla», модель «Model S», 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . 06 березня 2019 року з метою продажу транспортного засобу ОСОБА_1 довіреністю уповноважив ОСОБА_2 користуватись та розпоряджатись (продавати, обмінювати, здавати в оренду тощо) на умовах та за ціну на його розсуд належним позивачу транспортним засобом, а останній зобов`язався реалізувати автомобіль і отримані кошти передати ОСОБА_1 . У подальшому позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 не має на меті виконувати взяті на себе зобов`язання за договором доручення, а має на меті незаконно заволодіти автомобілем на свою користь і використати отримані грошові кошти на власний розсуд. У зв`язку з чим ОСОБА_1 24 квітня 2019 року скасував видану довіреність, про що повідомив 25 квітня 2019 року відповідача, а також про необхідність повернути транспортний засіб. 22 травня 2019 року спірний автомобіль був перереєстрований на мати відповідача - ОСОБА_3 . Позивач вважає, що перереєстрація носила фіктивний характер та не була направлена на реальне настання наслідків правочину. Через деякий час ОСОБА_1 дізнався, що автомобіль був перереєстрований на третіх осіб. Позивач вказує, що оскільки відчуження автомобіля відбулося шляхом обману з використанням скасованої довіреності на афілійовану з відповідачем особу, а грошові кошти ОСОБА_1 так і не було сплачено, останній зазнав значних збитків у розмірі подвійної вартості його автомобіля та моральних переживань (у відповідності до ч.2 ст.230 ЦК України).

У лютому 2022 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Клопотання мотивовано тим, що в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (вимоги про повернення транспортного засобу) підпис одержувача не належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 січня 2023 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконано підпис одержувача у повідомленні про вручення, що знаходиться на а.с.26 т.2 громадянином ОСОБА_2 ; чи виконано підпис одержувача у повідомленні про вручення, що знаходиться на а.с. 26 т.2, з наслідуванням підпису громадянина ОСОБА_2 . Суд прийшов до висновку про необхідність призначення експертизи з урахуванням матеріалів справи, зокрема письмової відповіді АТ «Укрпошта» на адвокатський запит від 28 грудня 2021 року на а.с.179 у томі №1 щодо спростування факту видачі та приймання поштового відправлення №050 і зважаючи на те, що для вирішення справи необхідно з`ясувати обставини, що потребують спеціальних знань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є затягуванням строку розгляду справи, оскільки позивач не посилається на дані документи як підставу своїх позовних вимог, не наполягає та не може наполягати, що йому достеменно відомо про підписання вказаного документа саме ОСОБА_2 , зважаючи на сталу практику передачі поштових відправлень листоношами будь-кій особі, що мешкає за адресою доставки кореспонденції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Відповідачка посилається, що сам факт обізнаності відповідача ОСОБА_2 про анулювання довіреності сторона позивача обґрунтовувала вимогою про повернення транспортного засобу б/н від 25.04.2019 року та документами Укрпошти про нібито відправлення та отримання ОСОБА_2 даної вимоги (в якій і повідомлялося про скасування довіреності), якими є: копії опису, фіскального чеку, накладної та повідомлення про вручення. В свою чергу ОСОБА_2 категорично заперечував як про отримання ним вимоги про повернення транспортного засобу б/н від 25.04.2019 року, так і про те, що ця вимога взагалі йому направлялася засобами поштвого зв`язку. Так, як вбачається з наданої АТ «Укрпошта» відповіді №103.003.-182-22 від 10.01.2022 року, реквізити, що містяться у фіскальному чеку від 25.04.2019 року, яким позивач підтверджував відправлення відповідачу ОСОБА_2 вимоги про повернення транспортного засобу, не відповідають реквізитам, що зазначалися Укрпоштою у фіскальних чеках у 2019 році та на теперішній час адреса господарювання є відмінною від тієї, що міститься на фіскальному чеку від 25.04.2019 року, який знаходиться в матеріалах справи. До того ж, Укрпошта не підтверджує факт видачі зазначеного фіскального чека у відділенні поштового зв`язку №105 м.Київ про прийняття поштового відправлення. За доводами відповідачки, докази вручення представникові й третім особам повідомлення про скасування довіреності мають визначальне значення при вирішенні спорів щодо дійсності правочинів, вчинених представником після скасування довіреності. ОСОБА_3 вважає, що суд не мав права позбавляти одну сторону по справі можливості призначення судової експертизи, адже іншим чином довести обставини, які мають значення для справи і на які посилався ОСОБА_2 , як на підставу своїх заперечень, неможливо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Відповідач вказує, що докази вручення представникові й третім особам повідомлення про скасування довіреності мають визначальне значення при вирішенні спорів щодо дійсності правочинів, вчинених представником після скасування довіреності. Оскільки у даній справі відповідач ОСОБА_2 категорично заперечував як про отримання ним вимоги про повернення транспортного засобу б/н від 25.04.2019 року (в якій і повідомлялося про скасування довіреності), так і про те, що ця вимога взагалі йому направлялася засобами поштового зв`язку, подане ним клопотання є обґрунтованим, оскільки спростувати неотримання даної вимоги та підтвердити свою необізнаність про анулювання довіреності від 06.03.2019 року іншими засобами доказування, ніж призначення судової експертизи, не вбачається можливим.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 1-3, 5 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема висновками експертів.

У відповідності до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 статі 103 ЦПК України встановлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є, зокрема визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на підставі виданої останнім довіреності. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 в тому числі посилався на те, що на час укладення оспорюваного правочину ним була скасована довіреність, про що він письмово повідомив довірену особу ( ОСОБА_2 ), направивши поштовим відправленням вимогу про повернення транспортного засобу, в якій також повідомив про скасування довіреності.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву категорично заперечував як про отримання ним вимоги про повернення транспортного засобу, так і про те, що ця вимога взагалі йому направлялася засобами поштового зв`язку. ОСОБА_2 наголошував, що невчинення позивачем дій з повідомлення відповідача та відомих йому третіх осіб, в тому числі Головний сервісний центр МВС, про припинення дії довіреності є підставою для висновку, що всі вчинені представником в цей час правочини є чинними для довірителя.

Відповідно до поданих позивачем ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції документів вбачається, що 29 березня 2023 року позивач направив до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області клопотання у даній справі про виключення документів з числа доказів, в якому просив виключити зі списку доказів наступні документи: вимогу про повернення транспортного засобу від 25.04.2019; докази направлення вимоги про повернення транспортного засобу від 25.04.2019. Одночасно просив продовжити розгляд справи на підставі інших доказів (а.с.178). Своє клопотання позивач обґрунтовував тим, що вимога про повернення транспортного засобу та докази її направлення викликають сумніви у відповідачів, тому вони заявили клопотання про проведення експертизи, що суттєво затягне розгляд справи.

Враховуючи, що позивач більше не посилається як на підставу своїх позовних вимог на докази, щодо справжності яких у відповідача виникли сумніви, відпали підстави для призначення у справі судової експертизи, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 379 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 січня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 6 квітня 2023 року.

Головуючий: Судді: