Номер провадження: 22-ц/813/2628/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/11849/20

Провадження номер: 22-ц/813/2628/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- відповідач ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Чернявської Л.М. о 16 годині 20 хвилині 06 грудня 2021 року, повний текст рішення складений 14 грудня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просять: 1) встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що ОСОБА_5 є рідним братом ОСОБА_4 ; 2) встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, що ОСОБА_1 є рідною племінницею свого дядька ОСОБА_4 ; 3) встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме, що ОСОБА_2 є рідною племінницею свого дядька ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовують позовні вимоги тим, що їх рідному дядькові - ОСОБА_4 належала на праві приватної особистої власності квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно, вони є спадкоємцями другої черги за правом представлення, які набули це право після смерті свого рідного дядька - ОСОБА_4 за правом представлення свого рідного батька - ОСОБА_5 (рідного брата спадкодавця), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до відкриття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 .

Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Забалуєвої Г.М. із заявами про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтва про право на спадщину. Однак приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що має місце невідповідність одне одному прізвищ їх дядька та батька і прізвищ позивачів до вступу в шлюб, що не дає можливість встановити родинні зв`язки як між братами, так і між позивачами та спадкодавцем (Т. 1, а. с. 9 - 15).

Позиція відповідача в суді першої інстанції

ОСОБА_3 правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов до суду першої інстанції не надходив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висноків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року задоволено вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Встановлено факт, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 ) є рідною племінницею свого дядька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрована за адресою - АДРЕСА_3 ) є рідною племінницею свого дядька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що аналіз наявних у справі доказів свідчить про повний збіг записаних російською мовою прізвищ, ім`я та по батькові подружжя ОСОБА_6 як в свідоцтві про розірвання шлюбу між ними, так і в свідоцтвах про народження їх доньок - позивачів по справі. У паспортах громадянок України обох позивачів та в свідоцтвах про їх народження запис російською мовою їх ім`я та по батькові, а також дати їх народження повністю збігаються. Проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, суд вважав доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по ступені родинності рідні брати, а також факт родинних відносин між позивачами та ОСОБА_4 по ступені родинності рідний дядько та рідні племінниці.

Щодо помилок, допущених при перекладанні з російської мови на українську, суд зазначив, що вони є наслідком порушення правил транслітерації (Т. 1, а. с. 185 - 186).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) позивачами не надано на підтвердження позовних вимог достатніх, достовірних, належних доказів, які б підтверджували їх родинні стосунки із спадкодавцем; 2) судом першої інстанції не було повідомлено її належним чином про дату, час та місце розгляду справи, яке було призначено на 06 грудня 2021 року, суд розглянув справи за її відсутності (Т. 2, а. с. 111 - 114).

Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

Адвокат Щербакова Н.С., діюча від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в поясненнях по справі, які за своєю суттю є відзивом на апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Адвокат зазначає, що помилковими є твердження ОСОБА_3 про неналежне її повідомлення про розгляд справи. В матеріалах справи містяться докази її повідомлення про призначене на 06.12.2021 року судове засідання. ОСОБА_3 , як відповідач по справі, зобов`язана довести ті обставини, за яких вона заперечувала проти заявлених позовних вимог (Т. 2, а. с. 128 - 130, 131 - 133).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року (Т. 2, а. с. 120 - 120 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.09.2022 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 126).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року №126/0/15-23 суддю ОСОБА_7 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 153 153 зворотна сторона).

У судовому засіданні адвокат Щербакова Н.С., діюча від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позицію свого представника.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , про що зроблений актовий запис № 7961 від 03 серпня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 2006 року, виданого Управлінням ЖКГ Одеської міської ради за реєстровим № 12-31027 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 18 вересня 2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером: 11870945; реєстраційний номер: 16084268; номер запису: 3724 в книзі: 621пр-126.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 4/2018 щодо майна померлого ОСОБА_4 19 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

19 вересня 2018 року ОСОБА_8 звернувся з заявою до приватного нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини.

07 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

14 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Забалуєвої Т.А. із заявою про прийняття спадщини.

18 лютого 2019 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до приватного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Забалуєвої Г.М. за № 15/02-14 та за № 15/01-16 від 18.02.2019 року позивачам повідомлено, що не встановлено відповідність одне одному їх прізвищ до вступу в шлюб, а також відповідність прізвищ їх дядька та батька, а тому роз`яснено їх право звернутися до суду з метою встановлення факту родинних відносин.

Судом також з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 15 лютого 2019 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 504.

З архівної довідки, виданої державним архівом Одеської області за вих. № Г-2928/05-03.2 від 22.11.2018 року та книги реєстрації актів про народження Іллічівського відділу реєстрації актів громадянського стану м. Одеси за 1938 рік, вбачається, що є запис № 311 від 01 лютого 1938 року, зроблений відділом актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ УРСР, про народження « ОСОБА_4 », який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . У графі «Відомості про батьків» батьком зазначений - « ОСОБА_9 », матір`ю - « ОСОБА_10 ». Місце заняття, роботи батька - кондуктор станції Одеса-Товарна, адреса мешкання АДРЕСА_4 . Місце заняття, роботи матері - чорнорабоча заводу ім. Січневого повстання, адреса мешкання АДРЕСА_4 .

Відповідно до архівної довідки, виданої 22.11.2018 року державним архівом Одеської області за вих. № Г-2928/05-03.1 та книги реєстрації актів про народження відділу ЗАГС міського району м. Одеси за 1935 рік: є запис № 2163 від 08 серпня 1935 року, зроблений відділом актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ УРСР, про народження « ОСОБА_5 », який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 . У графі «Відомості про батьків» батьком зазначений - « ОСОБА_11 », матір`ю - « ОСОБА_12 ». Місце заняття, роботи батька - кондуктор станції Одеса-Главная, адреса мешкання АДРЕСА_4 . Місце заняття, роботи матері - чорнорабоча заводу ім. Січневого повстання, адреса мешкання АДРЕСА_4 .

З архівної довідки, виданої 22.11.2018 року державним архівом Одеської області за вих. № Г-2928/05-03.3 в книзі реєстрації актів про шлюб міського відділу ЗАГС м. Одеси за 1934 рік вбачається, що зроблений запис № 4451 від 31 серпня 1934 року про укладання шлюбу між нареченим ОСОБА_11 , кондуктором станції Одеса-Товарна, і нареченою ОСОБА_13 (так у документі), чорнорабочою заводу ім. Січневого повстання. Прізвища після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ». Місце постійного проживання після реєстрації шлюбу АДРЕСА_4 .

Враховуючи викладене, вказане свідчить, що спадкодавець ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по ступені родинності є рідними братами, народженими в шлюбі подружжя ОСОБА_6 , оскільки за своєю суттю має місце повний збіг прізвищ, ім`я та по батькові подружжя, місця їх роботи та проживання.

Наявність помилок у вищенаведених актових записах, запис відомостей про батьків народжених дітей одночасно і українською, і російською мовами обумовлені неправильним застосуванням транслітерації і не спростовують ідентичності осіб, записаних батьками братів ОСОБА_6 , а також того факту, що мова йде про одних і тих самих осіб.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за № 9 від 02 січня 2019 року, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на час смерті останнього обидва мешкали за однією адресою - АДРЕСА_5 .

Це повністю узгоджується із дослідженими судом вищенаведеними доказами щодо наявності родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як між рідними братами.

Згідно свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 26.02.1964 року Іллічівським райбюро ЗАГС, актовий запис за № 407, її дівоче прізвище, ім`я та по батькові записані російською мовою як - « ОСОБА_14 », а її батьками також російською мовою записані - « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_15 ».

При реєстрації шлюбу з громадянном ОСОБА_16 її дівоче прізвище, ім`я та по батькові також записані російською мовою як - « ОСОБА_14 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 19.03.1983 року Палацем одруження м. Одеси, актовий запис за № 336.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_17 серії НОМЕР_5 , виданого 18.03.1969 року Іллічівським райбюро ЗАГС, актовий запис за № 486, її дівоче прізвище, ім`я та по батькові записані російською мовою як - « ОСОБА_18 », а її батьками також російською мовою записані - « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_15 ».

При реєстрації шлюбу із громадянином ОСОБА_19 її дівоче прізвище при перекладі з російської мови на українську було записано як - « ОСОБА_20 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданого відділом РАГС виконкому Малиновської райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис за № 411. Ім`я та по батькові, а також дата народження, зазначені в свідоцтві про народження та в свідоцтві про одруження повністю збігаються.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 11.01.1979 року Малиновським відділом ЗАГС м. Одеси і складеного російською мовою, шлюб між « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_15 » був розірваний.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі, застосовані норми права

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи на 06.12.2021 року та розгляд справи за її відсутності колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована з 24.12.2004 року в АДРЕСА_6 (Т. 1, а. с. 92).

В матеріалах справи наявні поштові повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 та розписки про повідомлення про призначенні судові засідання по справі №523/11849/20 в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси (Т. 1, а. с. 126, 169 - 170, 171, 175, 180).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_3 про отримання судової повістки про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 06.12.2021 року на 15:30 год. (Т. 1, а. с. 180).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є - день вручення судової повістки під розписку.

Отже, доводи апеляційної скарги про не повідомлення ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання призначене на 06.12.2021 року, спростовується матеріалами справи та наявною розпискою ОСОБА_3 про отримання судової повістки про виклик до суду (Т. 1, а. с. 180).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачами не надано на підтвердження позовних вимог достатніх, достовірних, належних доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Зазначені позивачами обставини та надані докази щодо родинних стосунків з спадкодавцем є доведеними та підтверджуються в своїй сукупності наявними у матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанцій надано належну оцінку та обґрунтовані висновки, оцінка яких викладена в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 не надала доказів на обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив на позов повинен містити заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 , будучи сповіщеною про розгляд справи №523/11849/20 судом першої інстанції, не скористалась своїм правом на подачу відзиву та викладення своїх заперечень щодо наведених обставин у позові.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 37, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 червня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе