Справа № 127/6528/21
Провадження № 2/127/1147/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.04.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої особи особи безщ самосстійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поділ майна подружжя та зняття арешту.

Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.03.1970 року було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міськради депутатів трудящих. Під час спільного проживання подружжя набуло у власність два автомобіля, Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В травні 2020 року ОСОБА_1 з вимоги державного виконавця вих. №4862/2.3-22/5 від 17.04.2020 року дізналась, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавче провадження №44803956 з примусового виконання виконавчого листа №149/4092/13-ц, виданого 10.09.2014 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 435 684,30 грн.

В ході вчинення виконавчих дій державним виконавцем 12.03.2015 року було складено акт опису й арешту майна, яким було описано та накладено арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №44803956 від 13.05.2020 року державним виконавцем було накладено арешт на транспортні засоби Mitsubishi Lancer 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На даний час у ОСОБА_1 виникло непорозуміння з приводу користування автомобілями та наявності арешту на вказані автомобілі, які є спільним майном подружжя.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про поділ спільного майна подружжя, а саме: автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом визнання права власності за позивачем на частку автомобілів та зняття арешту з вказаних автомобілів.

Ухвалою суду від 20.04.2021 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 12.05.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову і забезпечено позов шляхом зупинення продажу арештованого майна в межах виконавчого провадження №44803956 до моменту вирішення спору по суті і набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 13.05.2021 року здійснено перехід до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 07.09.2021 року призначено в справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено наступні питання: яка ринкова вартість автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення експертизи? Яка ринкова вартість автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату проведення експертизи?

Ухвалою суду від 13.12.2021 року поновлено провадження у справі у зв`язку із отриманням з Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомлення про залишення ухвали суду від 07.09.2021 року без виконання та повернуто матеріали цивільної справи.

Ухвалою суду від 27.05.2022 року призначено в справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено наступні питання: яка ринкова вартість автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення експертизи? Яка ринкова вартість автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату проведення експертизи?

Ухвалою суду від 09.02.2023 року поновлено провадження у справі у зв`язку із отриманням з Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку №4859/22-21 від 20.01.2023 року.

Ухвалою суду від 02.03.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в жодне з призначених судових засідань не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про судовий розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 в призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що суд виконав вимоги процесуального закону та направляв судові виклики до суду за зареєстрованою адресою проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Поштові конверти з судовою кореспонденцією повернулись до суду з відмітками на довідках «Укрпошти» про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про судовий розгляд.

З огляду на викладене суд без винесення окремого процесуального документа ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

04.03.1970 року виконавчим комітетом Одеської міськради депутатів трудящих було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .

05.10.2007 року подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали автомобіль марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

Також 05.10.2007 року подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали автомобіль марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 .

Згідно з вимогою державного виконавця вих. №4862/2.3-22/5 від 17.04.2020 року вбачається, що у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №44803956 з примусового виконання виконавчого листа №149/4092/13-ц, виданого 10.09.2014 року Хмільницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 435684,30 грн.

В ході вчинення виконавчих дій державним виконавцем 12.03.2015 року було складено акт опису й арешту майна, яким було описано та накладено арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Цього ж дня в ході вчинення виконавчих дій державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, яким було описано та накладено арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №44803956 від 13.05.2020 року державним виконавцем накладено арешт на транспортні засоби Mitsubishi Lancer 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу, складеного ПП «Земля і право» 23.10.2020 року ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля MITSUBISHI Lancer 2.0, державний НОМЕР_8 , 2007 року випуску становить 203 268,00 грн.

У відповідності до звіту про оцінку транспортного засобу складеного ПП «Земеля і право» 23.10.2020 року, ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля MITSUBISHI Lancer 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, становить 203 268,00 грн.

Положеннями ст. 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст. 60 СК України встановлює презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. (Постанова ВСУ №6-843цс17 від 24.05.2017р.).

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що автомобіль марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу між подружжям в рівних частках по шляхом визнання права власності на частку автомобілів за ОСОБА_1 .

Положеннями статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановлених законом.

Таке правове регулювання міститься і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Пунктом 29 постанови Великої палати ВС справа № 367/6231/16-ц від 15.01.2020 року частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути обєктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Однак як встановлено судом державний виконавець не вчинив дій з метою визначення частки боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє разом із ОСОБА_1 , що дозволяє державному виконавцю здійснити реалізацію автомобілів в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 , та призведе до втрати ОСОБА_4 права власності на автомобілі.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що накладення арешту на автомобілі, які є спільною частковою власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суперечить праву позивача, тому що відповідно 1/2 частка кожного автомобіля належить саме їй, а відтак такий арешт підлягає зняттю відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів про те, що спірне майно є особистою приватною власністю відповідача, суду не надано.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтвержується пенсійним посвідченням № НОМЕР_9 від 05.09.2008 року, і вона звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви.

З огляду на наведене з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягенню судовий збір в сумі 1 924,34 грн., тобто по 962,17 грн. з кожного.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 60,63, ч. 1 ст.69, ч. 1 ст.70, ч. 1 ст.71 СК України, ст. ст. 12, 15, 16, ст. ст. 355, ч. 3 ст.368, ст. ст. 369, 372 ЦК України, ст.ст.12,15,16 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя, а саме : автомобіль марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зняти арешт, накладений 13.10.2020 року при примусовому виконанні виконавчого листа №149/4092/13-ц у виконавчому провадженні ВП №44803956 з автомобілів марки Mitsubishi модель Lancer 2.0, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки Mitsubishi модель Lancer, 2007 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у дохід держави в розмірі по 962,17 грн. з кожного.

Позивач може оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) місцезнаходження: 21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, .

Суддя