Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/330/23

Провадження №2/377/160/23

07 вересня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

25 квітня 2023 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку «ПРИВАТБАНК», в якій позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.11.2011 у розмірі 30 548 гривень 60 копійок станом на 20 березня 2023 року та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 гривні.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 22.11.2011, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується відповідачка. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 32 000 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідачка при укладанні договору дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно з п. 2.1.1.12.3 шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку у розмірі щомісячного мінімального обов`язкового платежу, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості. У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.03.2023 становить в сумі 30 548,60 гривень та складається із заборгованості за кредитом в сумі 24 981,03 гривень та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5 567,57 гривень.

Ухвалою судді від 09 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 05 червня 2023 року.

25 травня 2023 року відповідачка подала до суду заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву. Ухвалою суду від 25 травня 2023 року вказану заяву задоволено частково. Продовжено відповідачці процесуальний строк для подання відзиву на позов на десять днів з дня отримання нею копії цієї ухвали.

05 червня 2023 року судове засідання було відкладено на 20 червня 2023 року за клопотанням відповідачки у зв`язку з підготовкою відзиву, строк на подання якого було продовжено судом ухвалою від 25 травня 2023 року.

08 червня 2023 року відповідачка подала до суду відзив на позов, в якому не визнала позовні вимоги та просила відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтувала тим, що 29.03.2023 між нею та позивачем було укладено Додаткову угоду № SAMDN5901_01 до кредитного договору про реструктуризацію заборгованості, яку позивач просив стягнути в судовому порядку, умови якої вона виконує. Починаючи з 28.03.2023 вона сплатила за вказаним кредитним договором 7 059,00 гривень, а саме 28.03.2023 3050,00 гривень, 14.04.2023 500,00 гривень, 22.05.2023 1000,00 гривень, 07.06.2023 2959,00 гривень. На дату підписання додаткової угоди її заборгованість становить 27 498,60 гривень, з яких 24 981,03 гривні основна сума боргу, 2 517,57 гривень нараховані, але не сплачені проценти за користування кредитом. Ураховуючи, що 28.03.2023 вона внесла на рахунок банку 3050,00 гривень, то заборгованість за кредитним договором становить 30 448,60 гривень, а з урахуванням внесеної суми 27 498,60 гривень. Також просила стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 гривень, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи.

Відповідь на відзив позивач до суду не подав.

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року задоволено клопотання представника відповідачки адвоката Капари Вікторії Ігорівни про участь в судовому засіданні, призначеному о 10 годині 30 хвилин на 20 червня 2023 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням її власних технічних засобів.

20 червня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 06 липня 2023 року за клопотанням представника відповідачки.

Ухвалою суду від 30 червня 2023 року задоволено клопотання представника відповідачки-адвоката Капари Вікторії Ігорівни про участь в судовому засіданні, призначеному о 15 годині 30 хвилин на 06 липня 2023 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням її власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року судове засідання було відкладено на 21 липня 202 року на підставі пункту 5 частини 2 статті 223 ЦПК України, та визнано потрібним, щоб представник позивача дав особисті пояснення, у зв`язку з чим викликано представника позивача в судове засідання, призначене на 21 липня 2023 року, для надання особистих пояснень.

Ухвалою суду від 21 липня 2023 року задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_1 про витребування доказів та зобов`язано позивача Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» надіслати суду до 06 вересня 2023 року інформацію про те, чи укладалася між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додаткова угода до кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 22.11.2011; чи являється Додаткова угода №SAMDN5901_01 від 29.03.2023, укладена між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковою угодою до кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 22.11.2011, а також належним чином завірену копію додаткової угоди №SAMDN5901_01 від 29.03.2023, укладеної між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Протокольною ухвалою суду від 21 липня 2023 року судове засідання відкладено на 07 вересня 2023 року та повторно визнано потрібним, щоб представник позивача дав особисті пояснення, якого викликано в призначене судове засідання на 07 вересня 2023 року.

07 серпня 2023 року на адресу суду від позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на виконання вимог ухвали суду від 21 липня 2023 року, надійшов лист № 6097907-ВБ від 26.07.2023, в якому представник позивача за довіреністю Меркулова В.В. повідомила, що додаткова угода до кредитного договору б/н від 22.11.2011 року не укладалася. 29.03.2023 клієнт звернулася до банку з метою актуалізації даних та ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши паспорт споживчого кредиту, належним чином завірена копія якого додається.

Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. До позовної заяви додано клопотання представника позивача ОСОБА_3 , в якому він просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Капара В.І. у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого були повідомлені належним чином. Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що не має заборгованості перед АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Також просила стягнути з позивача на її користь понесені витрати на правову допомогу в сумі 9000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 22 листопада 2011 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначила свої персональні дані, такі як: ПІБ, дату народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номер мобільного та домашнього телефонів, місце роботи та розмір доходу. Також просила оформити їй платіжну картку кредитка «Універсальна» та зазначила бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна /GOLD» 2 000 гривень ( а.с.18).

Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.

До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №906 СП-2010-256, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою 29.03.2023, виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 22.11.2011 по 01.02.2023, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , а також довідку про видачу кредитних карток ОСОБА_1 в рамках укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору б/н.

Так, відповідно до довідки про надані ОСОБА_1 кредитні картки, остання отримала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні кредитні картки: 22.11.2011 - № НОМЕР_2 , термін дії 08/15, картка Універсальна; 18.08.2014 - № НОМЕР_3 , термін дії 08/18, картка Універсальна; 05.05.2015 № НОМЕР_3 , термін дії 08/18, картка Універсальна; 16.04.2018 -№ НОМЕР_4 , термін дії 12/21 картка Універсальна GOLD ( а. с. 17).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_2 відбувся 22.11.2011, кредитний ліміт станом на 22.11.2011 - 300,00 гривень; 22.11.2011 відбулося збільшення кредитного ліміту до 1 800,00 гривень; 15.10.2012 збільшення кредитного ліміту до 3 000,00 гривень; 18.11.2015 збільшення кредитного ліміту до 8 000,00 гривень; 11.07.2016 збільшення кредитного ліміту до 12 000,00 гривень; 16.08.2016 збільшення кредитного ліміту до 17 000,00 гривень; 26.05.2017 - збільшення кредитного ліміту до 28 000,00; 13.10.2017 збільшення кредитного ліміту до 30 000,00 гривень; 16.04.2018 зменшення кредитного ліміту до 30 000,00 гривень; 17.12.2019 збільшення кредитного ліміту до 32 000,00 гривень; 21.05.2020 - зменшення кредитного ліміту до 29 334,93 гривень; 01.06.2020 - зменшення кредитного ліміту до 29 283,84 гривень; 12.06.2020 - зменшення кредитного ліміту до 29 283,84 гривень;23.06.2020 - зменшення кредитного ліміту до 29 283,84 гривень;06.07.2020 - зменшення кредитного ліміту до 29 212,68 гривень; 15.09.2020 - зменшення кредитного ліміту до 29 212,68 гривень; 29.09.2020 - зменшення кредитного ліміту до 28 712,56 гривень; 23.02.2021 - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень ( а.с. 16).

Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою 29.03.2023, містить умови для декількох видів платіжних карток, декількох видів кредитування на різні суми, із встановленням різних розмірів процентної ставки, що залежать від розміру кредиту ( а.с. 19-23, 186-190).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 22.11.2011 станом на 20.03.2023 становить 30 548,60 гривень, яка складається з простроченої заборгованість за тілом кредиту 24 981,03 гривень; заборгованості за простроченими відсотками 5 567,57 гривень (а. с. 6-15).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (пункт 1 частини другої).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша).

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.11.2011, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання в ПриватБанку.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами 30 днів, базова % ставка в місяць 3,0% (нараховується на залишок заборгованості), обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості ( але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості); права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування ( а. с. 24, 25-48).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил, які долучені до матеріалів справи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які долучені до справи, не підписані відповідачем, про що зазначено також відповідачем у заяві, поданій до суду.

Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.11.2011 були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, витяги з яких надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаній відповідачем, не зазначені ні процентна ставка за користування кредитними коштами, пеня, штрафи, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не можна вважати частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду», що міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, дату його затвердження, а тому не може вважатися частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Суд не приймає до уваги паспорт споживчого кредиту, оскільки відповідачка підписала його 29.03.2023, а позивач пред`явив позовні вимоги про стягнення заборгованості станом на 20.03.2023. Також з огляду на те, що паспорт є формою інформації, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит для можливості ознайомлення з умовами кредитування. При цьому клієнту банку може бути запропоновано декілька паспортів споживчого кредиту, які він зобов`язаний підписати. Отже, підписання паспорту споживчого кредиту, де визначено декілька умов надання споживчого кредитування, не є підставою вважати його дані частиною умов кредитного договору.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, відповідно до якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Суд не бере до уваги надану відповідачкою копію Додаткової угоди №SAMDN5901_01 до кредитного договору від 29.03.2023, на яку вона посилається як на договір про реструктуризацію заборгованості, яку позивач просить стягнути, оскільки нею не доведено, що вказана Додаткова угода є саме додатковою угодою до кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 22.11.2011.

Так, у Додатковій угоді № SAMDN5901_01 до кредитного договору від 29.03.2023 відсутній підпис уповноваженої особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також, як убачається з листа № 6097907-ВБ від 26.07.2023 АТ «КБ «ПРИВАТБАНК, отриманого судом на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 21 липня 2023 року, додаткова угода до кредитного договору б/н від 22.11.2011 року не укладалася, 29.03.2023 клієнт звернулася до банку з метою актуалізації даних та ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши паспорт споживчого кредиту.

Не підтверджують факт укладення додаткової угоди до кредитного договору б/н від 22.11.2011 і роздруківки скріншотів електронного листування у мобільному додатку, надані відповідачкою, тому суд також не приймає їх до уваги ( а.с.85-89).

Крім того, відповідно до довідки про видані ОСОБА_1 кредитні картки, термін дії останньої картки «Універсальна GOLD», яку вона отримала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 16.04.2018 № НОМЕР_4 , закінчився у грудні 2021 року. Із розрахунку заборгованості за період з 01.07.2019 по 20.03.2023 видно, що останній раз відповідачка користувалася кредитними коштами 22.01.2021 у сумі 623,15 гривень (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів»), після чого тільки вносила кошти на погашення заборгованості (колонка № 30 «Сума коштів, внесених клієнтом на погашення заборгованості).

Надані відповідачкою ОСОБА_1 копія довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.07.2023, а також копії квитанцій АТ «Ощадбанк» від 14.04.2023 на суму 500,00 гривень та АТ «КБ «ПРИВАТБАНК»: від 28.03.2023 на суму 3 050,00 гривень, від 22.05.2023 на суму 1000,00 гривень, від 25.08.2023 на суму 1 000,00 гривень, від 25.07.2023 на суму 1500,00 гривень та роздруківка скріншоту з інформацією про поповнення готівкою картки НОМЕР_5 на суму 2 959, 00 гривень від 07.06.2023 також суд не бере до уваги, оскільки вказані документи не підтверджують проведення розрахунків саме за кредитним договором б/н від 22.11.2011, укладеним між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (а.с.108-111, 196-198).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із частиною 2 вказаної статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 22 листопада 2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Виходячи із змісту вимог частини другої статті 530 ЦК України, саме з часу звернення банку з вимогою про повернення коштів у відповідача виникає обов`язок щодо виконання грошового зобов`язання.

Оскільки доказів направлення відповідачеві вимог із встановленим строком виконання зобов`язань матеріали справи не містять, тому у цій справі вимогою про виконання боржником обов`язку є позовна заява.

Із виписки по картковому рахунку відповідачки, доданої до позовної заяви, вбачається, що вона користувалася кредитними коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 21 листопада 2011 року та погашала заборгованість (а.с. 57-65).

Також відповідно до виписки по картковому рахунку відповідачки та розрахунку заборгованості позивач списував з рахунку відповідачки проценти за використання кредитного ліміту за ставкою 2,5%,3,6 % та 3,5 %, тобто кошти, внесені відповідачем на погашення кредиту, позивач в першу чергу зараховував на погашення відсотків за користування кредитом, а в останню чергу на погашення основної суми боргу.

Ураховуючи, що між сторонами не узгоджено розмір відсотків за користування кредитом, то необхідно зарахувати внесені відповідачкою кошти, зазначені у виписці по картковому рахунку, саме на погашення кредиту, виходячи з такого.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за період з 22.11.2011 по 20.03.2023, що складається з періодів: з 22.11.2011 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 20.03.2023, убачається наступне.

За період з 22.11.2011 по 31.05.2015 відповідачка користувалася кредитними коштами, які не повернула у повному обсязі, внаслідок чого заборгованість за вказаний період становить 1 715,10 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 1 667,23 гривень та заборгованості за процентами в сумі 47,87 гривень ( а. с. 6-8).

За період з 01.06.2015 по 30.06.2019 відповідачка фактично отримала та використала кредитних коштів на суму 50 181,06 гривень (колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів») та за цей же період внесла коштів на погашення заборгованості в сумі 59 416,44 гривні ( колонка № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості») ( а. с. 9-12).

За період з 01.07.2019 по 20.03.2023 відповідачка фактично отримала та використала кредитних коштів на загальну суму 25 150,62 гривень (колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів») та за цей же період внесла коштів на погашення заборгованості в сумі 47 802,34 гривні (колонка № 30 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості») (а. с. 13-15).

Отже, за період з 01.06.2015 по 20.03.2023 відповідачка фактично отримала та використала кредитних коштів у сумі 75 331,68 гривень (50 181,06 гривень + 25 150,62 гривень) (колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів») та за цей же період внесла коштів на погашення заборгованості в сумі 107 218,78 гривень (59 416,44 гривень + 47 802,34 гривень) (колонка № 21 та колонка № 30 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»).

Таким чином, відповідачка фактично отримала та використала кредитних коштів за період з 22.11.2011 по 20.03.2023 у сумі 76 998,91 гривень = (1 667,23 гривень +50 181,06 гривень + 25 150,62 гривень), а саме: за період з 22.11.2011 по 31.05.2015 - 1 667,23 гривень; за період з 01.06.2015 по 30.06.2019 50 181,06 гривень та за період з 01.07.2019 по 20.03.2023 - 25 150,62 гривень (сума заборгованості за кредитом за період з 22.11.2011 по 31.05.2015 + колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» розрахунку заборгованості за періоди з 01.06.2015 по 30.06.2019 та з 01.07.2019 по 20.03.2023).

Також встановлено, що відповідачка внесла на погашення заборгованості за період з 22.11.2011 по 20.03.2023 кошти в сумі 107 218,78 гривень (0,00 гривень + 59 416,44 гривень +47 802,34 гривень), а саме за період: з 22.11.2011 по 31.05.2015 - 0,00 гривень; з 01.06.2015 по 30.06.2019 59 416,44 гривень (колонка № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»), з 01.07.2019 по 20.03.2023 47 802,34 гривень (колонка № 30 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»).

Сума погашеної заборгованості також підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості.

Так, за період з 22.11.2011 по 31.05.2015 заборгованість не погашалася; за період з 01.06.2015 по 30.06.2019 погашено: заборгованість за тілом кредиту 59 219,13 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту 147,31 гривень, пеня 50 гривень, всього 59 416,44 гривень = (59 219,13 гривень + 147,31+50 гривень), що відповідає загальній сумі коштів, зазначеній в колонці № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості».

За період з 01.07.2019 по 20.03.2023 погашено: заборгованість за тілом кредиту 46 306,40 гривень; заборгованість за простроченим тілом кредиту 614,94 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками 872,46 гривень; заборгованість по простроченим відсоткам 8,54 гривні; всього - 47 802,34 гривні = (46 306,40 гривень +614,94 гривень + 872,46 гривень + 8,54 гривень), що відповідає сумі, зазначеній у колонці № 30 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості».

Виходячи з викладеного, оскільки відповідачка отримала та витратила кредитні кошти за період з 22.11.2011 по 20.03.2023 у сумі 76 998,92 гривень, а розмір внесених нею коштів за цей же період на погашення заборгованості становить 107 218,78 гривень, які у повному обсязі покривають отримані та витрачені відповідачкою за вказаний період кошти, то вимога банку до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставною.

Таким чином, станом на 20.03.2023 заборгованість за тілом кредиту за договором б/н від 22.11.2011 відсутня.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5 567,57 гривень є недоведеними, доказами не підтвердженими, а тому задоволенню також не підлягають.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідачка просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 гривень.

Судом встановлено, що адвокат Капара В.І. надавала відповідачці ОСОБА_1 правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги б/н, укладеного 07 червня 2023 року, відповідно до пункту 3.4.2. якого сторони цього договору узгодили розмір гонорару за надання правничої допомоги у справі №377/330/23 в розмірі 9000 гривень (а.с.113-115).

Згідно з актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 07 червня 2023 року сторони засвідчили, що відповідно до договору про надання правничої допомоги б/н від 07 червня 2023 року адвокатом було надано клієнту наступні юридичні послуги по наданню правничої допомоги у справі № 377/330/23 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг: попередній аналіз документів, надання усної консультації, оформлення договору про надання правничої допомоги на представництво інтересів клієнта в суді 5 годин; детальне вивчення наданих клієнтом документів у тому числі додаткових, вивчення судової практики, визначення правової позиції з клієнтом, виготовлення копій документів 5 годин; підготовка відзиву на позов, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 3 години; участь у судових засіданням по справі 2 години. Загальна вартість наданих послуг складає 9 000 гривень (а.с. 116).

Участь представника відповідачки адвоката Капари В.І. в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням її власних технічних засобів підтверджується протоколами судових засідань від 20.06.2023, 06.07.2023 ( а.с. 129-131, 153-154).

Відповідно до квитанції серії ААІ № 227884 від 08 червня 2023 року за надання правничої допомоги у справі № 377/330/23 адвокат Капара В.І. отримала 9 000 гривень (а.с. 117).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Позивач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення заявлених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу.

За вказаних обставин, ураховуючи час, затрачений адвокатом на попередній аналіз документів, надання усної консультації, детальне вивчення наданих клієнтом документів у тому числі додаткових, вивчення судової практики, визначення правової позиції з клієнтом, виготовлення копій документів, підготовка відзиву на позов, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, участь у судових засіданнях у справі, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 9 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі.

За таких обставин, виходячи з того, що судом у задоволенні позову у даній справі відмовлено, то відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України стягненню з позивача на користь відповідачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 гривень.

Також ураховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, то судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача і не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258- 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 ( дев`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, юридична адреса: вулиця Грушевського, будинок 1 Д, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 07 вересня 2023 року.

Суддя Н. С. Бабич