Провадження № 22-ц/801/1371/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 рокуСправа № 127/11892/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу №127/11892/23за матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Савчук Інни Василівни на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року про відмову у видачі судового наказу, яка постановлена суддею Медяною Ю.В. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 24 травня 2023 року,

в с т а н о в и в:

В квітні ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу, на підставі п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Савчук І.В. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановлену з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права. Просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про відмову у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції, виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені у ст. 163 ЦПК України.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_1 зазначила, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи обставини справи та на підставі вищенаведених правових норм, заявник, дійсно мала право подати заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів за місцем її фактичного проживання у зв`язку із доведеністю даної обставини належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції відмовив у видачі судового наказу, посилаючись на ч. 9 ст. 165 ЦПК України, оскільки згідно інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Слід зазначити, що у даній справі заява подана за правилами альтернативної підсудності, за місцем проживання заявника, відтак неотримання судом інформації про зареєстроване місце проживання боржника не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу, оскільки не свідчитиме про порушення правил підсудності.

У даній справі підсудність визначена за місцем фактичного проживання заявника, що є її правом в силу вимог ст. 28 ЦПК України. Отже, встановлення місця проживання боржника не має правового значення для визначення підсудності у даній справі, зважаючи на подання ОСОБА_1 заяви за місцем її проживання.

Отже, заявник реалізувала наявне у неї право подати заяву про видачу судового наказу за своїм місцем проживання, при цьому виконала свій обов`язок та надала суду наявні у неї належні та допустимі докази фактичного місця проживання боржника, що є достатньою підставою для розгляду заяви про видачу судового наказу із направленням кореспонденції за результатами розгляду заяви на останню відому адресу боржника, зазначену у довідці (а.с.8).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 .

Разом з тим, в даному випадку заявник звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу за своїм місцем проживання, про що в матеріалах справи містяться докази, а тому підстави для відмови у видачі судового наказу на підставі п.9 ч.1 ст. 165 ЦПК України відсутні.

Апеляційний суд враховує, що в апеляційній скарзі поставлено питання про відшкодування витрат, понесених нею в зв`язку з поданням апеляційної скарги в розмірі 5000 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про розподіл судових витрат, апеляційний суд враховує наступне. Так, частиною тринадцятої статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, такий обов`язок у випадку направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в зв`язку із скасуванням ухвали на апеляційний суд не покладено.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду заяви.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18).

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року постановлено з порушенням норм процесуального права, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Савчук Інни Василівни задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року про відмову у видачі судового наказу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст судового рішення складено 21 червня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Денишенко Т.О.

Стадник І.М.