Номер провадження: 22-ц/813/4734/23
Справа № 523/3076/20
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.

суддів: Бездрабко В.О.

Кутурланової О. В.

секретар Виходець А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради,

відповідач Комунальне підприємство «Одеське агентство з приватизації житла»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дубровської Ганни Володимирівни подану від імені ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року у складі головуючого судді Малиновського О.М.,

встановив:

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Мандич Леонід Леонідович, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одеське агентство з приватизації житла» про визнання розпоряджень органу приватизації та свідоцтв про право власності недійсними, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити певні дії.

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Мандич Леонід Леонідович, звернулась до суду з уточненою позовною заявою в якій остаточно просив суд визнати приватизацію кімнат №23 та №24 що складають 467/1000 частин секції гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності від 26 квітня 2019 року, виданого ОСОБА_2 Департаментом міського господарства ОМР, яке зереєстровано і записано в реєстрову книгу за № 41-695 недійсними; визнати приватизацію кімнати №23а що складає 194/1000 частин секції гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності від 10 квітня 2019 року, виданого Департаментом міського господарства ОМР, яке зереєстровано і записано в реєстрову книгу за № 41-685 недійсними; зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради розглянути питання щодо надання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткової житлової площі у вигляді кімнати №25 площею 12,4 кв.м. у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Малиновського О.М. від 08 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач та його представник в судові засідання призначені 08 листопада 2022 року та 07 грудня 2022 року не з`явилися, будь-яких заяв щодо розгляду справи без їх участі до суду не надходило, про час та місце розгляду справи позивач була сповіщена через представника шляхом направлення СМС-повідомлень на зазначений у позовній заяві номер мобільного телефону. Суд, що позивач, будучи ініціатором судового провадження, двічі поспіль не з`явився до судового засідання позовну заяву залишив без розгляду.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду адвокат Дубровська Г.В. діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка, зважаючи на тривалий час перебування справи на розгляді у суді, не відмовлялась від своїх позовних вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату нею інтересу до власного позову.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Бойко С.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Дубровська Г.В. апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у скарзі, вказавши на недобросовісне здійснення адвокатом Мандич Л.Л. своїх зобов`язань щодо представництва інтересів позивачки у суді першої інстанції, який не повідомив її про свою неявку в судове засідання. Просили ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах визначених цивільним-процесуальним законодавством, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одеське агентство з приватизації житла» про визнання розпоряджень органу приватизації та свідоцтв про право власності недійсними, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одеське агентство з приватизації житла» про визнання розпоряджень органу приватизації та свідоцтв про право власності недійсними, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити певні дії, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 12 квітня 2021 року.

12 квітня 2021 року слухання справи проводилося за участі представника ОСОБА_1 - адвоката Мандич Л.Л. та представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Бойко С.В., проте у зв`язку з неявкою представників Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Комунального підприємства «Одеське агентство з приватизації житла», в судовому засіданні оголошено перерву, слухання справи відкладено на 13 травня 2021 року.

13 травня 2021 року, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного сповіщення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Комунального підприємства «Одеське агентство з приватизації житла», в судовому засіданні оголошено перерву до 14 червня 2021 року.

14 червня 2021 року, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного сповіщення Комунального підприємства «Одеське агентство з приватизації житла », в судовому засіданні оголошено перерву до 13 липня 2021 року.

13 липня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 21 вересня 2021 року для надання оригіналів документів та виклику в судове засідання відповідача ОСОБА_2 для дачі особистих пояснень.

21 вересня 2021 року слухання справи, за заявою представника позивача ОСОБА_6 для ознайомлення з матеріалами справи, відкладено на 28 жовтня 2021 року.

28 жовтня 2021 року у зв`язку з зупиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях з метою запобігання розповсюдженню гострих респіраторних захворювань COVID -19 слухання справи відкладено на 23 листопада 2021 року.

23 листопада 2021 року судове засідання не відбулося у зв`язку з неявкою учасників справи, розгляд справи відкладено на 20 грудня 2021 року.

20 грудня 2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 14 лютого 2022 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, адвоката Мандича Л.Л., про витребування доказів та приєднання їх до матеріалів справи.

14 лютого 2022 року позивач та її представник в судове засідання не з`явились, в судовому засіданні оголошено перерву до 14 березня 2022 року.

14 березня 2022 року у зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану розгляд справи відкладено на 13 квітня 2022 року.

13 квітня 2022 року розгляд справи, на підставі заяви представника відповідачів адвоката Бойко С.В., відкладено на 24 травня 2022 року.

24 травня 2022 року позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з знаходженням у відрядженні в Одеській області та неможливістю з`явитись у судове засідання, розгляд справи відкладено на 21 липня 2022 року .

21 липня 2022 року у судовому засіданні оголошено перерву до 31 серпня 2022 року для виклику в судове засідання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для дачі особистих пояснень.

31 серпня 2022 року у зв`язку з неявкою позивача та представника позивача слухання справи відкладено до 13 вересня 2022 року.

13 вересня 2022 року в судовому засіданні позивач та її представник приймали участь у розгляді справи, судом оголошено перерву до 13 жовтня 2022 року.

13 жовтня 2022 року в судовому засіданні позивач та її представник приймали участь у розгляді справи, оголошено перерву до 08 листопада 2022 року.

08 листопада 2022 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, слухання справи відкладено до 07 грудня 2022 року.

07 грудня 2022 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин другої, шостої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка та її представник повторно в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, частиною 5 статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За загальним правилом передбаченим частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд має відкласти розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (пункт 1 частини 2 статті 223 ЦПК України).

Як установлено судом апеляційної інстанції, вказана справа тривалий час перебувала на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси, з лютого 2020 року.

Позивач по справі протягом усього часу розгляду даної справи добросовісно виконував свої обов`язки, забезпечував явку свого представника. Однак розгляд справи, частіше всього відкладався з підстав незалежних від позивача чи його представника.

На судовому засіданні, яке відбулось 08 листопада 2022 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, слухання справи відкладено до 07 грудня 2022 року до 14:00години.

07 грудня 2022 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв щодо розгляду справи без їх участі до суду не надходило, про час та місце розгляду справи позивач була сповіщена через представника позивача.

З вищенаведеного вбачається, що сторона позивача була належним чином повідомлена про останні два судові засідання. Сторона позивача двічі не з`явилася у судові засідання.

З пояснень ОСОБА_1 , даних в суді апеляційної інстанції вбачається, що її представник, адвокат Мандич Л.Л., який мав здійснювати захист її інтересів самостійно, не попередив позивачку про свою неявку в судове засідання, призначене на 07 грудня 2022 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії»).

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцю і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Белле проти Франції» та «Нун`єш Діаш проти Португалії»).

У пункті 55 рішення у справі «Kreuz v. Poland» («Креуз проти Польщі») від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

У справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», рішення від 28.10.1998 року) та у справі Miragall Escolano and others v. Spain («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», рішення від 13.01.2000 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20.02.2014 року).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення Європейського суду з прав людини «De Geouffre de la Pradelle v. France» // Series A N 253- B).

Таким чином, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на вищезазначене уваги звернув, допустився формального підходу до вирішення питання про залишення позову без розгляду, не врахувавши тривале знаходження справи на розгляді у суді, накопичення великої кількості матеріалів по справі, не прийняв до уваги положення статті 265 ЦК України.

Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що повторна неявка сторони позивача в судове засідання обумовлена недобросовісною поведінкою її представника, адвоката Мандич Л.Л., який не узгодив з нею свою неявку в судове засідання призначене на 07 грудня 2022 року, що призвело до неявки в судове засідання самої позивачки, яка покладалась на добросовісне здійснення представником своїх повноважень щодо представництва її інтересів в суді, зокрема явку у судове засідання.

Наведене вище, дає підстави колегії суддів дійти висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Дубровської Ганни Володимирівни подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 06 квітня 2023 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.В. Кутурланова