СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/53/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Єросова І.Ю., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, вселення в жиле приміщення, стягнення збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить усунути перешкоди у здійснені її права власності шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; а також просить стягнути з ОСОБА_2 581,00 грн. завданих збитків; стягнути солідарно з відповідачів 36000,00 грн. неотриманих доходів; стягнути солідарно зі відповідачів 50000,00 грн. моральної шкоди; стягнути зі відповідачів судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано зайняттям житлового приміщення відповідачами, у зв`язку із чим позивач втратила можливість здавати у найм квартиру належну їй на праві власності за рішенням суду та отримати відповідні доходи, оскільки відповідачі відмовляються звільнити житлове приміщення. Внаслідок вищевказаних дій відповідачів їй завдано моральної шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року суддею Макаренком В.В. відкрито провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 12.01.2017 р. відмовлено відповідачу ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за її скаргою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2017 року справу прийнято до провадження суддею Величко Т.О. у зв`язку із закінченням повноважень раніше визначеного судді.

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 22.07.2017 року та 24.11.2017 р. відмовлено відповідачу ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за його скаргою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року позов залишено без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року продовжено розгляд цивільної справи у зв`язку із усуненням недоліків.

30.07.2018 року ОСОБА_2 поданий відзив як заява по суті справи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2018 року відмовлено відповідачу ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за його скаргою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2019 року провадження у справі зупинено у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_1 .

23.07.2019 року на адресу суду від представника ОСОБА_5 надійшла уточнена позовна заява. Вказано, що ОСОБА_5 є правонаступником позивача, яка померла. Як спадкоємець прав померлої ОСОБА_1 звертається до суду із тими ж позовними вимогами, заявленими спадкодавцем.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.08.2019 року у задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід судді Величко Т.О. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 поновлено, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2020 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвала про заміну позивача у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_1 за заявою про залучення правонаступника - ОСОБА_5 не постановлялась.

Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_3 щодо відводу судді Величко Т.О. визнано необгрунтованою та заявлено самовідвід.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Войтенко Ю.В.

Слід зазначити, що від цього часу у подальших процесуальних документах вказується, що правонаступником ОСОБА_1 є ОСОБА_5 , хоча процесуального рішення з цього питання судом не постановлялось.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2020 року заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Войтенко Ю.В. залишено без задоволення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2020 року у заяву ОСОБА_3 про відвід судді Войтенко Ю.В. залишено без задоволення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2020 року відмовлено у заяві ОСОБА_2 про відвід судді Войтенко Ю.В.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2020 року у задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід судді Войтенко Ю.В. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2020 року у задоволені заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Войтенко Ю.В. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року у задоволені заяви відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Войтенко Ю.В. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року у задоволені заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Войтенко Ю.В. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року у задоволені заяви відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Войтенко Ю.В. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року у задоволені заяви відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Войтенко Ю.В. відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року у задоволені заяви ОСОБА_4 про відвід секретарю судового засідання відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року витребувано з Київського міського відділу державної реєстрації смерті ЦМУМЮ інформацію на підтвердження або спростування факту смерті відповідача у справі ОСОБА_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року провадження у справі зупинено до залучення у справі правонаступників померлого відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року справу прийнято до розгляду суддею Бабич Н.Д., провадження у справі поновлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.12.2022 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Бабич Н.Д. задоволено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року справа прийнята до свого провадження суддею Твердохліб Ю.О., призначено підготовче засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2023 року заява відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Твердохліб Ю.О. задоволена.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.03.2023 року справу передано на розгляд судді Єросовій І.Ю. Під час прийняття справи до свого провадження суддя вирішив, що у відповідності до ч. 12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у кого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При цьому термін «малозначні справи» треба розуміти як правову категорію, а не розглядати з точки зору значення справи для сторін чи суду.

Відповідно до ч.6 ст.19 ЦПК малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи предмет позову, ціну позову розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулась до суду 15.08.2016 р. з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами усунення перешкод у здійснені її права власності шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; стягнення з ОСОБА_2 581,00 грн. завданих збитків; стягнення солідарно зі відповідачів 36000,00 грн. неотриманих доходів; стягнення солідарно зі відповідачів 50000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувала займанням житлового приміщення відповідачами, у зв`язку із чим позивач втратила можливість здавати належну їй на праві власності квартиру за договором оренди, отримати відповідні доходи не могла, оскільки відповідачі відмовляються звільнити житлове приміщення. Крім того, внаслідок вищевказаних дій відповідачів вказувала про завдання їй моральної шкоди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво означає зміну суб`єктного складу учасників спору.

При цьому, встановлено, що за час розгляду справи, ухвала про заміну позивача у зв`язку із смертю ОСОБА_1 її правонаступником ОСОБА_5 судом не постановлялась. Звертається увага на обов`язковість постановлення такої ухвали за наявності умов правонаступництва, яка за п. 28 ч. 1 ст. 353 ЦПК України може бути оскаржена.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Із наведеного слідує, що з процесуальної точки зору, відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України, процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Проте, процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання про залучення правонаступників учасників справи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах (Постанова Верховного Суду від 24.02.2021 року № 758/10554/16-ц).

Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво. Універсальне правонаступництво настає у разі смерті громадянина і припинення юридичної особи, сингулярного правонаступництва у цивільному процесі немає.

У разі процесуального правонаступництва, суд зупиняє провадження в справі до вступу або притягнення в справу правонаступника.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. У тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов`язані з особою суб`єкта, правонаступництва матеріального, а відтак, і процесуального не може бути. Зокрема, згідно ст. 1219 ЦК не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, які випливають із зобов`язання, що пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Тобто вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають. При цьому, виходячи зі змісту вищенаведеної норми, такий перелік не є виключним.

Вимога позивача щодо усунення перешкод у здійснені права власності шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не допускає правонаступництва, оскільки позов пов`язаний, насамперед, з особистими правами самого позивача, оскільки ОСОБА_1 зверталась до суду з вимогами про усунення перешкод, які чинились відповідачами саме їй, а не її правонаступникові. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 185/4881/16-ц, провадження № 61-37866св18; у постанові від 07.09.2022 року у справі № 304/185/19, провадження № 61-4724св22.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, у цій справі предметом спору є не захист права власності на квартиру, а вимога про те, що перешкоди у користуванні житловим будинком чинять відповідачі саме ОСОБА_1 , а не її правонаступникам.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_2 581,00 грн. як оплати у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дій, для проведення визнаного судом у іншому ніж це провадженні, за нею права власності на квартиру, а саме: сплатою за звернення про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, сплатою за витяг з державного реєстру про зняття обтяжень арешту на квартиру, сплатою за одержання інформації з ДРРП. Суд доходить висновку, що ці правовідносини процесуального правонаступництва не допускають, оскільки нерозривно пов`язані з особистим правом особи на звернення.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Враховуючи невіддільність, індивідуалізацію, абсолютність, специфічність виникнення права на звернення до органів державної влади із запитами про отримання документів, не дивлячись на присутній майновий елемент - плату за їх отримання, таке право невіддільно пов`язано з особою.

Щодо стягнення солідарно зі відповідачів шкоди у вигляді упущеної вигоди у розмірі 36000,00 грн., які б ОСОБА_1 могла отримати, якби мала можливість здати у найм квартиру.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі; втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Упущена вигода є різновидом збитків. Упущена вигода - це втрати очікуваного приросту в майні, на підставі беззастережних доказів реальної можливості їх отримання, у разі недопущення правопорушення.

Упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин не допустив правопорушення (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17).

При цьому, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 р. у справі No 923/2075/15, від 09.12.2014 р. у справі № 5023/4983/12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях.

Враховуючи відсутність існування між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами договірних зобов`язань, підстави для спадкування стягнення упущеної вигоди, відсутні.

Щодо стягнення солідарно зі відповідачів 50000,00 грн. моральної шкоди, то вказані позовні вимоги не допускають правонаступництва, оскільки вони тісно пов`язані із особою первісного позивача.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року вказано, що процесуальне правонаступництво у справах за позовами про відшкодування моральної шкоди не допускається.

До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві лише за його життя (частина третя статті 1230 ЦК України).

В цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди.

Окремо слід зазначити наступне. Правонаступництвом у цивільному процесі охоплюються лише вимоги, заявлені позивачем при його житті. Вимоги ж потенційного правонаступника, заявлені додатково, тобто такі, які стосуються його особисто, не можуть бути розглянуті в рамках справи за позовом особи, яка померла. Такі вимоги правонаступника можуть бути вимогами іншого самостійного провадження.

Отже, заяви з уточнення позовних вимог, подані ОСОБА_5 , яка є спадкоємцем ОСОБА_1 , та сплачений нею судовий збір підлягають поверненню.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне прийняти справу до свого розгляду та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 19, 187, 255, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, вселення в жиле приміщення, стягнення збитків та моральної шкоди.

Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, вселення в жиле приміщення, стягнення збитків та моральної шкоди почати спочатку.

Розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, вселення в жиле приміщення, стягнення збитків та моральної шкоди.

Повернути ОСОБА_5 помилково сплачені кошти як судовий збір у розмірі 992,40 грн. за квитанцією №8959-1620-4422-3548від 22.09.2022 р. у АТ "Банк Транс-Капітал".

Повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова