головуючий у суді І інстанції Плахотнюк К.Г.
провадження № 22-ц/824/5937/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кравченко Ксенії Миколаївни на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила суд:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн гривень щомісячно до її повноліття;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01 жовтня 2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 10 березня 2000 року по 19 жовтня 2018 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не провідує їх, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дітей. Згоди щодо визначення розміру аліментів на дітей між ними не досягнуто, прохання розподілити витрати, пов`язані з навчанням дітей відповідач ігнорує.

Також позивач зазначила, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні, зокрема батьків, не має, стягнень за виконавчими документами з нього ж не проводиться, має об`єктивні можливості для отримання доходів на утримання себе та сплати аліментів на дітей.

Позивач посилається на те, що відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. З 01 жовтня 2018 року позивач неодноразово вживала заходи щодо одержання аліментів від відповідача, однак не могла їх отримати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2019 року і до досягнення дочкою повноліття або ж зміни матеріального стану сторін.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2019 року на час навчання до 31 серпня 2022 року, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах платежів за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн на неповнолітню ОСОБА_4 та у розмірі 3 500 грн на повнолітнього ОСОБА_3 є достатнім для забезпечення потреб дітей, їх гармонійного морального та фізичного розвитку, з урахуванням того, що відповідач є працездатним, не має інших осіб на утриманні та за станом здоров`я має можливість надавати аліменти у визначеному судом розмірі.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час судом зазначено, що належних та допустимих доказів того, що до моменту звернення до суду позивачем вживалися заходи щодо стягнення аліментів з відповідача, однак він ухилився від їх сплати, матеріали справи не містять, тому відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Кравченко К.М., діючи як представник ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року, у якій просить суд змінити рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року та

стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову.

стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання ОСОБА_3 чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_5 наразі перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 та у них народилася спільна дитина ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач працює менеджером у сфері надання інформації в ТОВ «СД-Віста» і отримує щомісячну заробітну платню у розмірі 4 800 грн. Іншого доходу відповідач не має і позивач не спростувала надані ним про це докази.

Розмір аліментів, який просить стягнути з нього позивач, відповідач вважає непомірним для нього.

Стаття 200 СК України не передбачає таку вимогу як «не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, де заперечила проти її задоволення з огляду на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року у справі №361/4210/22 шлюб між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірваний, у власності відповідача є автомобіль, який зареєстрований на його матір, а також дорогий телефон, відповідач отримує грошові перекази за кордону у розмірі 1 000 доларів США. Позивач вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року не оскаржується у частині відмови у стягненні аліментів за минулий час, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.-9,11, 17).

ОСОБА_4 навчається у спеціалізованій школі з поглибленим вивченням української мови та літератури № 273 міста Києва (а.с.66), син ОСОБА_3 є студентом ПрАТ «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом», факультету комп`ютерно-інформаційних технологій, за спеціальністю - інженерія програмного забезпечення, денної форми навчання, строк навчання три роки, початок з 02 вересня 2019 року, загальний розмір плати за надання освітньої послуги за один рік 21 200 грн, що підтверджується контрактом (а.с.69).

Відповідно до довідки від 10 вересня 2019 року № 266, ОСОБА_3 є студентом ІІ курсу навчального закладу: факультет комп`ютерно-інформаційних технологій Вищого навчального закладу «Міжрегіональна Академія управління персоналом», група ІК-9-18-Б1РС(4.0д), спеціальність - інженерія програмного забезпечення, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, форма навчання денна, термін навчання з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року (а.с.73).

ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 88-90).

ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 05 квітня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 133).

Згідно з довідкою від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 працює менеджером у сфері надання інформації в ТОВ «СД-Віста» і розмір його середньомісячної заробітної плати становить 4 800 грн (а.с. 135).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 121).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, встановивши, що неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю, повнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання, а батько в утриманні дітей належної участі не приймає, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дітей.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, позивач скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Щодо доводів відповідача про те, що розмір його заробітної плати становить лише 4 800 грн на місяць, а також він має на утриманні малолітню доньку, яка народилася під час шлюбу з ОСОБА_6 , апеляційний суд враховує таке.

Так, на підтвердження своїх аргументів щодо розміру доходу відповідачем надана довідка ТОВ «СД-Віста» відповідно до якої розмір його заробітної плати становить 4 800 грн на місяць.

Однак, надана відповідачем довідка сама по собі не може бути розцінена як достатній доказ на підтвердження його скрутного матеріального становища, оскільки не містить відомостей про майновий стан відповідача, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, у встановленому законом порядку останнім не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач, отримуючи заробітну плату у розмірі 4 800 грн в місяць, має можливість на вимогу дітей від першого шлюбу добровільно забезпечувати їх утримання ні в чому не відмовляючи дітям, та нести додаткові витрати на утримання нової сім`ї, де народилася дитина, обґрунтовано поставлені під сумнів судом першої інстанції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі витрати не можуть бути покриті заробітною платою у розмірі 4 800 грн та свідчать про наявність у відповідача додаткового джерела доходів.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції, з підстав того, що відповідач має на утриманні малолітню доньку, яка народилася під час шлюбу з ОСОБА_6 , також не звільняють відповідача від обов`язку, як батька, утримувати своїх дітей від попереднього шлюбу, які також мають потреби у матеріальному забезпеченні, фізичному, духовному, моральному розвитку, здобутті освіти.

Даючи оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів на дитину, визначений судом першої інстанції у сумі 3 000 грн на неповнолітню доньку ОСОБА_4 та у розмірі 3 500 грн на повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішення щодо розміру стягнених аліментів ґрунтуються на вимогах закону та відповідають обставинам справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравченко Ксенії Миколаївни залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська