ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1529/23 Справа № 185/6696/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2015 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованість () заборгованість за Кредитним договором №22/в від 08.07.2008 року в сумі 314834.27 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом 7706.25 євро; - відсотки за користування кредитом 4679.95 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 290996.70 гривень, - комісія за РО 4006.94 гривень; - штраф 19830.63 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 08 липня 2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_1 , укладено Кредитний договір №22/в, згідно якого Позичальником отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 8 500,00 євро, цільове призначення кредиту на споживчі потреби.

За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 14% річних, а з 20.12.2008 року - 17 % річних.

Кредитні кошти надаються строком по 06 липня 2018 року включно ( п.1.3 Кредитного договору).

Забезпеченням зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, штрафних санкцій, є Договір поруки №22/в від 08.07.2008р. укладений з ОСОБА_2 .

Пунктом 2.1 Договору поруки встановлено, що Поручитель при отриманні повідомлення від Кредитора про порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором по поверненню кредиту та сплати відсотків зобов`язується погасити суму заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору, між Банком та ОСОБА_1 08.07.2008 р. укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом першої Павлоградської держнотконтори міськнотаріального округу Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А., зареєстрований в реєстрі за № 1-3684. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонування пов`язаними з цим майном, загальною площею 44,2кв.м.,житловою площею 26,1кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Кредитні кошти було надано на умовах визначених п. 2.1 Кредитного договору.

Згідно п. 2.5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у Графіку у сумах визначених тим же Графіком.

ОСОБА_1 у разі порушення виконання зобов`язань, передбачених Кредитним договором, зобов`язаний сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 - 4.7 Додаткової угоди №2 до Кредитного договору.

Відповідачем було прострочено сплату чергових платежів.

Станом на 22.05.2015 р. заборгованість за Кредитним договором становить 314834,27 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року позов ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованість за Кредитним договором №22/в від 08.07.2008 року в сумі 314834.27 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом 7706.25 Євро; -відсотки за користування кредитом 4679.95 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 290996.70 гривень, -комісія за РО 4006.94 гривень; -штраф 19830.63 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 992.40 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 992.40 гривень (а.с.155-158).

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави витрати по сплаті судового збору в сумі 581.77 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави витрати по сплаті судового збору в сумі 581.77 гривень (а.с.178-179).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив, рішення суду 1 інстанції скасувати, і ухвалити нове, яким відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог (а.с.165-169).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

08 липня 2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_1 , укладено Кредитний договір №22/в, згідно якого Позичальником отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 8500,00євро, цільове призначення кредиту на споживчі потреби.

За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 14% річних, а з 20.12.2008 року - 17 % річних.

Кредитні кошти надаються строком по 06 липня 2018 року включно ( п.1.3 Кредитного договору).

Забезпеченням зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, штрафних санкцій, є Договір поруки №22/в від 08.07.2008р. укладений з ОСОБА_2 .

Пунктом 2.1 Договору поруки встановлено, що Поручитель при отриманні повідомлення від Кредитора про порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором по поверненню кредиту та сплати відсотків зобов`язується погасити суму заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору, між Банком та ОСОБА_1 08.07.2008 р. укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом першої Павлоградської держнотконтори міськнотаріального округу Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А., зареєстрований в реєстрі за № 1-3684. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонування пов`язаними з цим майном, загальною площею 44,2кв.м.,житловою площею 26,1кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Кредитні кошти було надано на умовах визначених п. 2.1 Кредитного договору.

Згідно п. 2.5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у Графіку у сумах визначених тим же Графіком.

ОСОБА_1 у разі порушення виконання зобов`язань, передбачених Кредитним договором, зобов`язаний сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 - 4.7 Додаткової угоди №2 до Кредитного договору.

Відповідачем було прострочено сплату чергових платежів.

Станом на 22.05.2015р. заборгованість за Кредитним договором становить 314834,27 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 7706.25 євро;

- відсотки за користування кредитом 4679.95 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 290996.70 гривень,

- комісія за РО 4006.94 гривень;

- штраф 19830.63 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції керуючись ст.526 ЦК України, виходив із того, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, враховуючи, що відповідачем було прострочено сплату чергових платежів, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте колегія суддів не може погодитися з висновком суду 1 інстанції в повному обсязі.

Звертаючись із вимогами ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» звертав увагу, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 22.05.2015р. утворилася кредитна заборгованість у розмірі 314834,27 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 7706.25 євро; - відсотки за користування кредитом 4679.95 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 290996.70 гривень, - комісія за РО 4006.94 гривень; - штраф 19830.63 гривень.

За змістом ст. 526, 530 ч.1, 610 та 612 ч.1 ЦК України, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно із правовим висновком, викладеним і постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (Справа №444/9519/12, Провадження №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту та нарахованих на день пред`явлення такої вимоги процентів за користування кредитом.

Після цього, кредитодавець має право лише на стягнення з боржника інфляційних втрат (якщо кредит було надано в національній валюті в гривнях) та трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № 22/в від 08.07.2008 року кредитні кошти надаються строком по 06 липня 2018 року, вказана умова договору не змінювалася.

Як з матеріалів справи, 08 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», був укладений кредитний договір №22/в, за умовами якого позивач отримала кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 8 500 Євро з терміном повернення Кредиту до 06 липня 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитним коштами у розмірі 14 процентів річних та щомісячної плати за обслуговування кредиту у розмірі 64,40 грн., що становить 0,1% від суми кредиту.

Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору, в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Договором щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає Іпотечний договір квартири АДРЕСА_2 , що є власністю ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 12.05.2008 року, посвідченого нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Шлегою Г.І., зареєстрованої в реєстрі за номером 1468 та зареєстрованої в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.06.2008 року.

В цей же день 08 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 12.05.2008 року, посвідченого нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Шлегою Г.І., зареєстрованої в реєстрі за номером 1468 та зареєстрованої в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.06.2008 року.

Пунктами 5.1., 5.1.1., 5.1.2., 5.1.3. Кредитного договору передбачений порядок перегляду відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Так, відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, в разі настання події, не залежної від волі Сторін Договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку, в тому числі у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, прийняття компетентними державними органами України законів або підзаконних нормативних актів, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, Банк має право ініціювати зміну розміру процентів за користування кредитом.

Відповідно до п. 5.1.1. Кредитного договору про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, Банк зобов`язаний повідомити Позичальника не пізніше ніж за 10 банківських днів до дати початку її застосування, а також надати для укладення проект відповідної додаткової угоди.

При цьому, відповідно до п. 5.1.2. Кредитного договору, у разі незгоди Позичальника із запропонованим Банком розміром процентної ставки, він зобов`язаний протягом 10 (десяти) банківських днів з дати відправлення Банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування Кредитом, повернути Банку існуючу заборгованість за Кредитом, сплатити нараховані проценти, можливі штрафні санкції в повному обсязі та інші платежі за цим Договором.

Пунктами 4.4., 4.5. Кредитного договору передбачено право Банку вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 5 процентів від суми Кредиту за кожен випадок порушення п. 3.3. (крім підпунктів 3.3.2. та 3.3.3), а також сплати штрафу у розмірі 20 (двадцять) відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, строк сплати яких настав.

19 липня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «Схід Фінанс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 24435, відповідно до якого вимога за Кредитним договором № 22/в від 08 липня 2008 року була відступлена ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ТОВ «Схід Фінанс».

Так судом першої інстанції встановлено порушення позичальником умов кредитного договору, що слугувало підставою для стягнення заборгованості.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт наголошував на припинення поруки у зв`язку зі зміною відсоткової ставки, та порушення строків звернення з вимогою до поручителя.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

За своєю правовою природою згода поручителя на зміну зобов`язання є одностороннім правочином, для вчинення якого не передбачено обов`язкової письмової форми та вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частина друга статті 205 ЦК України).

При вирішенні аналогічних спорів необхідно надавати належну оцінку діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

Так, пунктом 3.5 Договору поруки, поручитель погодився з тим, що будь-які зміни в Кредитному договорі, в тому числі, якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності Поручителя або відбулась новація зобов`язання, такі зміни розповсюджуються на цей Договір поруки і на Поручителя і не є підставою для припинення поруки (а.с.16 зворот).

Крім того, обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт наголошував на пропуск позивачем строку звернення з вимогами до поручителя.

На вказане уваги суд 1 інстанції не звернув, та дійшов до помилкового висновку про повне задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості.

Так, згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її дії, частина 4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12 (провадження №14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі №6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

У даній справі договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки згідно із пунктом 3.3 договору порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором (а.с.16 зворот).

Встановлено, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості здійснено 05.11.2014 року на суму 85 Євро, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6).

Згідно умов кредитного договору №22/в від 08.07.2008 року, погоджено погашення кредиту щомісячними платежами до дати, встановленої в Графіку (пункт 2.5.1) та у повному обсязі до 06.07.2018 року (п. 1.3).

Таким чином, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, умов кредитного договору, зокрема щодо періодичності сплати платежів, умов договору поруки; встановивши, що позивач звернувся до суду з даним позовом 09.06.2015 року, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті (а.с. 30), колегія дійшла висновку, що порука в даному випадку припинена лише в частині обов`язків поручителя, що існували у період до 09.12.2014 року, тобто за межами шестимісячного строку, що передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Такий висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16.

Отже, за період з 09.12.2014 року по 09.06.2015 року заборгованість підлягає солідарному стягненню з позичальника і поручителя; заборгованість, що сформувалась у період до 03.12.2014 року, підлягає стягненню лише з позичальника.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення апеляційним судом факту припинення поруки відповідача ОСОБА_2 в частині зобов`язань, що існували у строк до 09.12.2014 року; враховуючи зміст позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення на користь ПАТ Всеукраїнський Анціонерний Банк заборгованості за кредитним договором №22/в від 08.07.2008 року:

- солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 09.12.2014 року по 05.06.2015 року у загальному розмірі 148 701, 27 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом 4704,96 євро; -відсотки за користування кредитом 758,46 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 128355, 52 гривень, -комісія за РО 515,12 гривень; -штраф 19830.63 гривень.

- з позичальника ОСОБА_1 станом на 05.06.2015 року у загальному розмірі 166 132,99 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом 3001,29 євро; -відсотки за користування кредитом 3921,49 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 162 641,17 гривень, -комісія за РО 3491,82 гривень;

Розмір наведеної вище заборгованості підтверджується представленим банком розрахунком, із застосуванням курсу євро до гривні 23,49 грн. за 1 Євро, у межах заявлених позовних вимог (а.с. 1-3).

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути витрати на судовий збір в сумі 1574,17 гривень з кожного окремо.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за Кредитним договором №22/в від 08.07.2008 року, за період з 09.12.2014 року по 05.06.2015 року у загальному розмірі 148 701, 27 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 4704,96 євро; відсотки за користування кредитом 758,46 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 128 355, 52 гривень, комісія за РО 515,12 гривень; штраф 19830.63 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за Кредитним договором №22/в від 08.07.2008 року станом на 05.06.2015 року у загальному розмірі 166 132,99 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 3001,29 євро; відсотки за користування кредитом 3921,49 євро; що по курсу НБУ 23.493622 станом на 06.05.2015 року становить 162 641,17 гривень, комісія за РО 3491,82 гривень.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1574,17 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1574,17 гривень

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: