Справа № 375/780/22
№ апеляційного провадження: № 22-ц/824/1606/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Чорненька О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Білоуса Андрія Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Чорненької О.І., у цивільній справі №375/780/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Зазначило, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 24 грудня 2010 року був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. АТ КБ «ПриватБанк» 14 червня 2021 року була направлена претензія кредитора до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори та 29 червня 2021 року отримано відповідь, що спадкоємицею ОСОБА_2 є ОСОБА_1 25 грудня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 лист - претензію з вимогою про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без виконання. Посилаючись на положення ст. 1282 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 5 450,18 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 5 202,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 247,57 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Білоус А.В., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначав, що АТ КБ «ПриватБанк» своєчасно заявило вимогу до спадкоємиці позичальника - ОСОБА_1 . Наявність заборгованості та її розмір доведені належними та допустимими доказами. Натомість ОСОБА_1 не надала доказів того, що розмір спадкового майна є меншим ніж заборгованість спадкодавця по кредиту. При цьому вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на недоведеність позивачем одержання відповідачкою в порядку спадкування майна, оскільки відсутність таких даних не свідчить про те, що спадкове майно у боржника відсутнє, а відповідачка спадщини не прийняла.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 24 грудня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 59).

У зв`язку зі смертю позичальника 28 травня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області на яку 17 червня 2021 року було надано відповідь нотаріусом про те що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 19 серпня 2020 року заведено спадкову справу за №206/2020. Спадщину прийняла ОСОБА_1 (а.с. 62).

22 грудня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 лист-претензію, згідно з якою пред`явило вимоги про стягнення боргу, посилаючись на положення ст. 1282 ЦК України (а.с. 63).

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку станом на дату смерті ОСОБА_2 , останній мав заборгованість за кредитним договором розмірі 5 450,18 грн., з яких: 5 202,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 247,57 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів, які підтверджують, що відповідачкою було прийнято майно у спадщину, яке саме майно прийнято нею у спадок та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з відповідачки заявлених позивачем грошових коштів.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на укладення зі спадкодавцем ОСОБА_2 кредитного договору від 24 грудня 2010 року, згідно якого останній отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Разом з тим, АТ КБ «Приватбанк» не надало суду доказів того, що з ОСОБА_2 було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Позивач надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_2 від 24 грудня 2010 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, роздруківку копії паспорта ОСОБА_2 та копію виписки з рахунку.

Проте, вказані документи не підтверджують погодження АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 істотних умов договору кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_2 .

В постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Анкета-заява ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише його анкетні дані та не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом.

При цьому, в анкеті-заяві зазначено про те, що ОСОБА_2 просив видати йому пенсійну картку, а не кредитну картку.

Розрахунок заборгованості та виписка з рахунку також не є документом, який може підтверджувати погодження сторонами умов кредитування.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не доведено погодження з ОСОБА_2 усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з спадкоємиці позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 24 грудня 2010 року в розмірі 5 450,18 грн., АТ КБ «Приватбанк» посилалося на наявні договірні зобов`язаннями із ОСОБА_2 , а також на те, що спадкоємицею останнього є ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вже було зазначено, до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів погодження зі ОСОБА_2 всіх істотних умов договору, а також не надано доказів того, що після смерті ОСОБА_2 залишилося будь-яке нерухоме або рухоме майно, а також його вартості. АТ КБ «Приватбанк» не подавало суду клопотань про витребування відповідних доказів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 24 грудня 2010 року в розмірі 5 450,18 грн.

Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.

В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Білоуса Андрія Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді