Провадження № 2-др/537/5/23
Справа № 537/2682/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.06.2023 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання Бакай М.С., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
В проваджені суду на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс», про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
08.06.2023 року судом розглянуто справу та ухвалено рішення яким частково задоволено позовну заяву, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суму завданої залиттям квартири матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 214 458,00 гривень, з яких: 207 563,00 грн вартість відновлювального ремонту згідно висновку експерта, 4395,00 грн вартість витрат на очищення килимів, 2500 вартість витрат на проведення експертизи, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 2144,58 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс» на користь ОСОБА_3 , в рахунок компенсації завданої моральної шкоди 2000,00 гривень та понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 99,24 грн.
В судове засідання позивачі не з`явилися. Представник позивачів по справі ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, подав заяву згідно якої прохав розгляд заяви провести без його участі, у зв`язку з його участю в іншій справі.
На підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторони позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи).
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.06.2023 року частково задоволено позовну заяву та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суму завданої залиттям квартири матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 214 458,00 гривень, з яких: 207 563,00 грн вартість відновлювального ремонту згідно висновку експерта, 4395,00 грн вартість витрат на очищення килимів, 2500 вартість витрат на проведення експертизи, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 2144,58 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс» на користь ОСОБА_3 , в рахунок компенсації завданої моральної шкоди 2000,00 гривень та понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 99,24 грн.
Тож, питання розподілу сплаченого судового збору, судом, під час ухвалення рішення від 08.06.2023 року, було вирішено.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи, до позову долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №264 від 29.10.1996 року на ім`я ОСОБА_2 та копії ордерів від 24.09.2022 року, виданих на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 17.09.2022 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
19.05.2023 року представником позивачів подано заяву згідно якої докази витрат позивачів, пов`язаних з правничою допомогою адвоката будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Заява про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат надійшли до суду 09.06.2023 року, тобто у встановлений п`ятиденний строк.
До заяви долучено наступні докази: копія договору про надання правничої (правової) допомоги № АС-б/н від 27.09.2022 року укладеного між адвокатом Мироновим Олегом Анатолійовичем, Василишиним Максимом Романовичем, які уповноважені діяти як разом так і кожен окремо (Адвокат) з Яновською Русланою Володимирівною, копія Додатку №1 Протоколу визначення витрат на правову допомогу до Договору б/н від 27.09.2022 року, копія квитанції №024797 від 09.06.2023 року, опис наданих адвокатом послуг по цивільній справі № 537/2682/22.
Згідно п. В2 договору про надання правничої (правової) допомоги № АС-б/н від 27.09.2022 року, сторони погодили, що довіритель зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар в розмірі та порядку, викладених у Протоколі визначення витрат на правову допомогу, а також компенсувати Адвокату відповідні витрати пов`язані з виконанням доручення.
Як вбачається з п. Г2 Додатку №1 (Протоколу визначення витрат на правову допомогу) до Договору від 27.09.2022 року порядок розрахунку погодинного гонорару, порядок розрахунку деяких стандартних витрат адвоката визначені в Тарифних умовах (Додаток №2 до цього договору).
При цьому, Додатку №2 до суду не подано, а подано Опис наданих адвокатом послуг по справі де вказано обсяг проведеної адвокатом роботи (попередній аналіз документів, збір доказів, підготовка пропозиції відповідачу, складання запиту, збір документів, підготовка позовної заяви, оплата судового збору, подання позовної заяви, участь у судових засідання, підготовка до суду клопотань, заяв, промови).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного Суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У Постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
В іншій своїй Постанові від 07.09.2020 року справа № 910/4201/1 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі N 922/1163/18.
Дослідивши матеріали справи та заяви, заслухавши представника відповідача, суд вважає доведеним надання адвокатом Василишиним М.Р. правничої допомоги позивачам.
Тобто, фактично у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, не вказано, і відповідного Додатку №2 до договору, з визначенням тарифних умов, до суду не подано.
Визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, їх доведеність та фактичну наявність, за встановлених обставин, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі не є дуже складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судові засідання за участі представника позивачів по суті відбувались тричі, інші фактично відкладувалися.
А тому з урахуванням встановлених та доведених обставин, суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, а також доведеним розміром витрат на правничу допомогу виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, є сума - 7000 грн., яка і підлягає до стягнення, з яких за підготовку та подання позову 2000 грн та 5000 грн. за подальшу участь у судових засіданнях та складання процесуальних документів.
Тож враховуючи викладене, зважаючи на клопотання представника відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд дійшов висновку, що вимога представника позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.
За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України з питання стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача Василишина М.Р. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя В.І. Хіневич