Справа № 302/650/23
У Х В А Л А

30.03.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В.П.,

з участю: секретар Гажук Н.В.,

без участі державного виконавця,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Міжгір`ї подання головного державного виконавця Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Росиця" Митровцій Івана Михайловича, до виконання зобов`язань, покладених на нього,-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2023 головний державний виконавець Міжгірського ВДВС звернувся до суду з вищевказаним поданням, яке обгрунтував так.

На виконанні Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області знаходиться виконавче провадження 70913320 з виконання Наказ № 907/100/20 виданий 05.04.2021 про стягнення з ТОВ "Росиця" на користь Міжгірської держадміністрації Закарпатської області суму 124086,35 грн, в т.ч. 121777,05 грн, основного боргу, 326,70 грн - штрафу та 1982,60 грн, - пені. Керівником даного підприємства є Митровцій І.М. Вимогу державного виконавця станом на час звернення з поданням до суду не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Майно в ТОВ "Росиця" відсутнє. Будь-яких пояснень з приводу невиконання вимоги держвиконавця керівник ТОВ "Росиця" державному виконавцю не надав, жодного разу на виклик держвиконавця не з`явився. Дії боржника свідчать про ухиленя боргових зобов`язань. Наведені обставини стали підставою для звернення держвиконавця з цим поданням до суду.

Державний виконавець просить подання розглянути без його участі, про що подав суду письмову заяву.

Вивчивши та дослідивши матеріали подання, суд приходить до переконання, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Міжгірському ВДВС у Хустському районі Закарпатської області перебуває на виконанні виконавче провадження № 70913320 відкрите на підставі Наказу № 907/100/20 від 05.04.2021 Господарського суду Закарпатської області про стягнення з ТОВ "Росиця" на користь Міжгірської держадміністрації Закарпатської області в сумі 124086,35 грн, в т.ч. 121777,05 грн основного боргу, 326, 70 штрафу та 1982,60 грн пені.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням,державний виконавець може звертатися до суду з поданням про встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п.18).

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на теперішній час заявником не здійсненні заходи, які б доказували ухиляння ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне в задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України останнього, відмовити. При цьому, суд звертає увагу державного виконавця, що у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п.14 ч.3 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 353, 441 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити головному державному виконавцю Міжгірського ВДВС у Хустському районі Закарпатської області Звірич Н.І. у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - керівника ТОВ "Росиця" Митровцій І.М.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя:В. П. Кривка