ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/934/23 Справа № 210/7208/21 Головуючий у першій інстанції: Літвіненко Н. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року по справі за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року Криворізька міська рада звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що за відповідачкою 18.10.2019 зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна, а саме бокси, загальною площею 333,6 кв. м., розташовані по АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:081:0002, власником якої є територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради. Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться. У зв`язку з користуванням відповідачкою нежитловою нерухомістю, розташованою за адресою по АДРЕСА_1 , презюмується користування усією спірною земельною ділянкою. Разом з цим, у період з 18.10.2019 між Криворізькою міською радою та ОСОБА_1 не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:081:0002. А отже, відповідач користується земельною ділянкою з кадастровим номером :02:081:0002 без будь-яких правовстановлюючих документів, не сплачуючи відповідну плату та фактично збільшуючи свої доходи. При цьому, використання вказаної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Криворізьку міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у вигляді орендної плати. Таким чином, відповідачка, як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :02:081:0002, яка без достатньої правової підстави за рахунок Криворізької міської ради зберігала у себе кошти, які мала виплатити за користування нею на рівні орендної плати за період з 18.10.2019 по 25.03.2021, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:081:0002 за період з 18.10.2019 по 25.03.2021 у розмірі 131420,58 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:081:0002 за період з 18.10.2019 до 25.03.2021 у розмірі 131420,58 грн. Стягнуто з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору 2270,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 131420,58 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від Криворізької міської ради 24.02.2023 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін. Також до апеляційного суду 09.03.2023 надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив, а 20.03.2023 заперечення Криворізької міської ради на відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що земельна ділянка площею 0,4113 га з кадастровим номером :02:081:0002, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Кривого Рогу, в особі Криворізької міської ради, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.06.2021 №НВ-021 (а.с. 7-8).

Вказана вище земельна ділянка сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 04.01.2006 (а.с. 7-8).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2021, за ОСОБА_1 18.10.2019, на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2019, зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна - бокси, загальною площею 333,6 кв. м., розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

Вказаний вище об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:081:0002, власником якої є територіальна громада міста Кривого Рогу, в особі Криворізької міської ради (а.с. 15-16).

Як встановлено судом, у період з 18.10.2019 між Криворізькою міською радою та ОСОБА_1 не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:081:0002.

Згідно листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.03.2021, зокрема, ОСОБА_1 документи на право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не надавались, сплата за землю не здійснювалась (а.с. 14).

Отже, відповідачка користується земельною ділянкою з кадастровим номером :02:081:0002 без будь-яких правовстановлюючих документів, не сплачуючи відповідну орендну плату.

Рішенням Криворізької міської ради від 24.06.2015 №3728, яке набрало чинності 01.01.2016, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, яка, у тому числі, містить середню (базову) вартість 1 кв. м. земель міста станом на 01.01.2014 у розмірі 270,60 грн. (а.с. 18).

Рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та твердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році», яке набрало чинності з 01.01.2019, установлено, у тому числі, ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 (додаток 1 до рішення) (а.с. 19, 20-24).

За даними витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку від 14.06.2021 №595879, цільове призначення земельної ділянки, що використовується відповідачкою за адресою по АДРЕСА_1 ,кадастровий номер :02:081:0002, віднесено до секції 03.07 - землі житлової та громадської забудови, що відповідає розміру ставки орендної плати - 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста, згідно рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816 Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році (а.с. 10, 19, 20-24).

Крім того, 26.06.2019 Криворізькою міською радою прийнято рішення №3897 «Про становлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку на території м. Кривого Рогу у 2020 році», що набрало чинності з 01.01.2020, в якому ставка орендної плати для тієї ж секції 03.07 залишилась незмінною - 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста (а.с. 25, 26-30).

Рішенням Криворізької міської ради від 30.06.2020 №4799 встановлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку на території м. Кривого Рогу на 2021 рік, що набрало чинності з 01.01.2021, в якому ставка орендної плати для тієї ж секції 03.07 також встановлена у розмірі - 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста (а.с. 31, 32-36).

Згідно листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 06.01.2021, зокрема, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки для земель населених пунктів становлять: 2016 рік - 1,06, 2017 рік - 1,0, 2018 рік - 1,0, 2019 рік - 1,0, 2020 рік - 1,0. (а.с.17).

Отже, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:081:0002 у 2019-2021 роках є незмінною та становить 10153351,80 грн., зважаючи на значення коефіцієнта індексації «1,0», яке при застосуванні кумулятивного розрахунку не змінює (не може змінити) її значення.

Всього за період з 18.10.2019 по 25.03.2021 за відповідачем збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,4113 га з кадастровим номером :02:081:0002, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у розмірі 131420,58 грн., що підтверджується складеним позивачем розрахунком розміру безпідставно збережених коштів, який викладений у зручній для дослідження табличній формі, є арифметично правильним та не спростований відповідачкою, а також пояснювальною запискою до нього (а.с. 11, 12-13).

Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Криворізької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, територіальні громади як суб`єкти права на землі комунальної власності реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статтей 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, шляхом прийняття рішень.

Згідно з ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Пунктом «в» частини першої статті 96 цього кодексу передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За положеннями статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За змістом частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц, а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі №922/1008/15, від 07 грудня 2016 року у справі №922/1009/15, від 12 квітня 2017 року у справах №922/207/15 і №922/5468/14.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідачка, як користувач належної позивачу земельної ділянки, сплату коштів за користування земельною ділянкою, на якій розташований належний позивачці на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна, не здійснювала за період з 18.10.2019 до 25.03.2021, тобто без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберегла у себе кошти, які мала виплатити власнику, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:081:0002 за період з 18.10.2019 по 25.03.2021 у сумі 131420,58 грн.

Належних та допустимих доказів спростування викладених вище фактів відповідачкою не представлено; клопотань про витребування відповідних доказів судом під час розгляду справи в суді першої інстанції - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Згідно до частини третьої статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В суді першої інстанції відповідачку було належним чином повідомлено про розгляд справи судом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 13.01.2022 (а.с. 57). В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає про неповідомлення її про розгляд справи судом першої інстанції; на вказану обставину, як на підставу скасування рішення, не посилається.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку зі збройною агресією проти України вона була вимушена покинути територію України 08.03.2022, що позбавило її надати своєчасно відзив на позовну заяву, є безпідставним.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви відповідачка отримала 13.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, з 13.01.2022 до початку введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року минуло 42 дні, що значно перевищує встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частинами першою-четвертою та дев`ятою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій, сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Таким чином, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 922/1646/20 та від 04 березня 2021 року у справі № 922/3463/19.

Судом встановлено, що 04.01.2006спірна земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер :02:081:0002.

Отже, спір в цій справі стосується сформованої земельної ділянки, а тому сумнівів щодо її розміру та перебування у користуванні відповідачки не має.

Колегія наголошує, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2021 та договору купівлі-продажу боксів від 18.10.2019 року №1936, відповідачка є власником об`єкту нерухомого майна - боксів літ. Б, загальною площею 333,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці, площею 0,04113 га, з кадастровим номером :02:081:0002, за адресою по АДРЕСА_1 .

Апелянтка не зазначає про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:081:0002 чи встановлення у передбаченому законом порядку користування нею; також про наявність відповідних доказів в апеляційній скарзі не зазначено.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що апелянтка користується лише частиною земельної ділянки, є необґрунтованими та не спростовують викладених вище висновків щодо обов`язку відповідачки з повернення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі, заявленому позивачем.

Відповідно до частини шостої статті 120 ЗК України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, якщо такий об`єкт розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію, набувач має право вимагати внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію з визначенням його співорендарем (співкористувачем) земельної ділянки, а до внесення змін до відповідного договору зобов`язаний відшкодовувати орендарю (користувачу) частину орендної плати (плати за користування земельною ділянкою) відповідно до належної йому частки у праві спільної власності на такий об`єкт. Якщо сторони не досягли згоди щодо внесення зазначених змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію, договір про внесення таких змін визнається укладеним за рішенням суду за позовом набувача.

Відповідачка є одноосібним власником на праві приватної власності боксів, загальною площею 333,6 кв. м., розташованих по АДРЕСА_1 . Доказів перебування нерухомого майна у спільній частковій власності суду не представлено.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо необхідності при визначення розміру збитків застосування Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19 квітня 1993 року №284.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.

Отже, немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

Абзацом 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 вересня 2020 року у справі №922/3361/19 зазначено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку.

У справі, яка переглядається, при здійсненні розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою в період з 18.10.2019 по 25.03.2021 у розмірі 131420,58 грн., Криворізька міська рада обґрунтовано взяла до уваги витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.06.2021, виданий відділом у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с. 10).

Тому доводи в частині помилкового посилання позивачем на витяг від 14.06.2021 є безпідставними.

Відповідно до пункту 52-4 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Однак, враховуючи, що об`єкт нерухомого майна - бокси, загальною площею 333,6 кв.м., за адресою по АДРЕСА_1 належать відповідачці, як фізичній особі; приймаючи до уваги, що суду не надано доказів використання цього нерухомого майна у березні 2020 року в господарській діяльності, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для застосування пункту 52-4 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідачкою не доведено наявності підстав для відмови у стягненні з неї безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:081:0002 за березень 2020 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 06 квітня 2023 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова