Справа № 204/5254/23
Провадження № 2/204/1953/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . У належній позивачу квартирі зареєстровані та проживають дочка позивача ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4 . Крім того, в квартирі зареєстрований також і відповідач ОСОБА_2 , який з 21 лютого 2015 року перебував у шлюбі з дочкою позивача. Подружнє життя дочки позивача та відповідача не склалось, 28 лютого 2022 року відповідач перестав проживати у квартирі позивача, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Таким чином, відповідач не проживає у квартирі позивача 13 місяців (на момент звернення позивача до суду з даним позовом). Відповідач на користування житловою площею квартири не претендував, вселятися не намагався, перешкод в користуванні житловою площею йому не чинилося. До того ж, речі відповідача в квартирі відсутні. Відповідач не сплачував та не сплачує комунальні послуги за дану квартиру, чим завдає позивачу та його сім`ї матеріальні незручності, реєстрація відповідача у квартирі позивача завдає шкоди інтересам позивача. Однак, на теперішній час відповідач залишається зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач не проживає в зазначеному житлі з лютого 2022 року і по теперішній час, не виконує свої зобов`язання щодо сплати комунальних платежів та утримання житлового приміщення у належному стані, поважних причин відсутності у відповідача немає, позивач вважає, що відповідач втратив своє право користування житловим приміщенням. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 17 березня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ткаченко У.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 688 (а.с. 14), на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

У Довідці № 1677 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданій 20 березня 2023 року Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, зазначено, що відповідно до даних, зазначених в Електронній картотеці, за адресою: АДРЕСА_2 до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уповноважений власник, не зареєстрована), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка, зареєстрована з 24 грудня 2010 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (онук, зареєстрований з 07 грудня 2016 року), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зять, зареєстрований з 18 червня 2018 року) (а.с. 6).

При цьому, дочка позивача - ОСОБА_3 з 21 лютого 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 (що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 21 лютого 2015 року, актовий запис № 192 (а.с. 12)), який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року по справі № 204/6015/22 (а.с. 15).

У відповіді Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 02.3-24/1883 від 26 квітня 2023 року також зазначено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 18 червня 2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 20).

При цьому, у позовній заяві позивач наполягала на тому, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 28 лютого 2022 року, його особистих речей у квартирі немає, участі в утриманні квартири відповідач не приймає.

З Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеного 27 березня 2023 року ОСОБА_6 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_8 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ), вбачається, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає за адресою реєстрації з 28 лютого 2022 року (а.с. 16).

У відповідності зі статтею 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

У частині 2 статті 405 ЦК України закріплено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05 листопада 2021 року, який набрав чинності 01 грудня 2021 року, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем ОСОБА_1 позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі ст.ст. ст.ст. 15, 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез