Справа № 299/6226/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2022 року та додаткове рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2022 року у складі судді Леньо В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Вилоцька селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права користуванням земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Вилоцька селищна рада, про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою.

Позов мотивовано тим, що вона, ОСОБА_3 проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 . Будинок є власністю позивачки на підставі свідоцтва про право на спадщину № 586 від 21.03.2005 року, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності. Відповідно, ОСОБА_3 є землекористувачем прилеглої до вказаного будинку земельної ділянки, а також користувачем прибудинкової території. Разом з тим, у сусідньому будинку ( АДРЕСА_2 ) поселився ОСОБА_1 зі своєю сім`єю, який нехтуючи нормами добросусідства, вчиняє різноманітні перешкоди у користуванні власністю. Наприкінці 2019 - на початку 2020 року ОСОБА_1 на земельній ділянці комунальної власності, що фактично перебуває у їх спільному користуванні, розсипав камінь, що заважає проходові через вказану земельну ділянку. Крім того, раніше вода від опадів, що потрапляли на її земельну ділянку, вільно витікала за межі дворогосподарства, а наразі через перешкоди, що вчинив сусід, така вода не витікає, і залишається у дворі. Таке висипання каменю (гравію) призвело, в тому числі, до засмічення ринв, по яким рухаються стічні води. Після цього вона прочистила місце, де було засмічено ринви каменем. Однак ОСОБА_1 знову засипав каменем ринви. Крім того, дружина ОСОБА_1 палицею пошкодила трубу, по якій стікає вода. Вчинені ними дії заважають подальшому протіканню стічних вод. Загалом ОСОБА_1 було завезено та розподілено по прилеглій до будинків сторін земельній ділянці 3 кінські вози каменю (гравію) та 1 кінський віз грунту. Неодноразовими заявами, від 09.01.2020, 12.10.2020, 01.02.2021, 31.05.2021, 18.06.2021, 11.10.2021 ОСОБА_3 просила скликати земельну комісію для встановлення факту порушення сусідом права користування земельною ділянкою, що належить селищній раді та винесення йому попередження щодо припинення відповідного порушення та відновлення стану земельної ділянки, що існував до того, як він висипав каміння (а саме, зобов`язати його прибрати каміння). Ряд заяв селищною радою було проігноровано, бувало, що земельна комісія виходила на місце і встановлювала нібито відсутність будь-яких порушень з боку сусіда. Разом з тим, листами від 30.01.2020, 10.06.2020, 12.11.2020, 16.07.2021 року Вилоцька селищна рада зафіксувала порушення ОСОБА_1 , вказавши, що він нібито упорядкував територію, підвізши гравію біля свого двору, чим зробив благоустрій прибудинкової території, благоустроїв частину вулиці. Однак такий лист лише констатує порушення з боку сусіда, так як ця ділянка не є його власністю, більше того, вона є фактично у спільному користуванні членів двох дворогосподарств, і тому будь-яке упорядкування такої території повинно здійснюватись як мінімум з погодженням власників обидвох дворогосподарств, а також за погодженням із власником ділянки (Вилоцькою селищною радою). Тим не менш, очевидно, що ОСОБА_1 розсипав гравій, що призвело до геодезичних змін земельної ділянки, підвищення її рівня, внаслідок чого дощові води, які раніше вільно стікали по ділянці спільного користування до каналу, наразі затримуються у дворі ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного позивач просила: зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою спільного користування, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , перед будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (прибудинковою територією) шляхом відновлення стану земельної ділянки, що існував до його втручання (до порушення прав позивачки) - шляхом вилучення підсипаних 3 кінських возів каменю (гравію) та 1 кінського возу грунту.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2022 року позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією перед будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом відновлення стану земельної ділянки, що існував до його втручання.

Додатковим рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 908 грн. судового збору та 11500 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить скасувати рішення та додаткове рішення та ухвалити нове, яким у заявленому позовних вимог відмовити в повному обсязі, судові витрати стягнути з позивача на користь відповідача. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено порушення її прав та відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки відповідач жодним чином ніколи не порушував право позивачки, жодних перешкод у користуванні земельної ділянки не вчиняє. Вважає дії позивачки є зловживанням правом.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені (а.с.154-157). Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З даними висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, з врахуванням наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_1 є сусідом позивачки ОСОБА_3 , який проживає за адресою в АДРЕСА_2 .

09.01.2020, 12.10.2020, 01.02.2021, 31.05.2021, 18.06.2021, 11.10.2021 позивач ОСОБА_3 подала заяви до Вилоцької селищної ради в яких вказувала, що її сусід ОСОБА_1 , що проживає за адресою в АДРЕСА_2 , на земельній ділянці комунальної власності, що фактично перебуває у її та його спільному користуванні, розсипав камінь, що призвело, в тому числі і до засмічення ринв, по яким рухалися стічні води, що заважає вільному протіканню води від опадів з її земельної ділянки, а дружина ОСОБА_1 палицею пошкодила трубу, по якій стікає вода, та просила скликати земельну комісію для встановлення факту порушення відповідачем права користування земельною ділянкою (а.с.9, 10, 11,12,13-13 зв., 14-14 зв.).

Згідно листів Вилоцької селищної ради від 30.01.2020, 10.06.2020, 12.11.2020, 16.07.2021 року комісією Вилоцької селищної ради з виїздом на місце розглянуто звернення ОСОБА_3 та встановлено, що порушень не виявлено, ОСОБА_1 зробив підсипку вулиці гравієм біля своїх воріт, упорядкував територію, зробив благоустрій частини вулиці, яка є ділянкою загального користування, і запропоновано ОСОБА_3 для того, що вода не стояла у її дворі і не руйнувала дорогу, зробити водовідвід дощових вод з її дворогосподарства у канал, який є біля її дворогосподарства.(а.с.15, 16, 17. 18. 19).

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. (ч.1 ст. 317 ЦК України)

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1 ст. 321 ЦК України)

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства (п.п. «а», «г» та «е» ч. 1 ст. 91ЗК України)

Згідно із ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, злив нечистот, каналізацій, шумове забруднення тощо).

Частина 2 ст.103 ЗК України визначає межі допустимого негативного впливу на сусідню земельну ділянку шляхом встановлення заборони справляти неприпустимий вплив на земельну ділянку. Неприпустимим впливом слід вважати такий вплив на сусідню земельну ділянку, за якого власники або користувачі земельної ділянки втрачають можливість використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Обґрунтовуючи заявлений позов і порушення своїх прав позивач посилається на те, що відповідач створює їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, оскільки на земельній ділянці комунальної власності, що перебуває у їх спільному користуванні, розсипав гравій, внаслідок чого вода від опадів, яка потрапляла на її земельну ділянку затримуються у її дворі, а дружина відповідача палицею пошкодила трубу, по якій стікає вода.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Матеріалами справи доведено, що позивач та відповідач є сусідами, які проживають відповідно в будинку АДРЕСА_1 та будинку АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 зробив підсипку вулиці гравієм біля своїх воріт, упорядкував територію, зробив благоустрій частини вулиці, яка є ділянкою загального користування, жодних порушень з його боку комісією Вилоцької селищної ради при розгляді звернення позивача не виявлено.

Позивачем, відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, не подано, жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що відповідач вчинив неправомірні дії, внаслідок яких виникли будь які негативні наслідки щодо користування позивачем належною їй земельною ділянкою або має місце неприпустимий вплив на земельну ділянку позивача, внаслідок якого вона втратила можливість використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням, та порушені її законні права та інтереси.

Надуманими і нічим не підтвердженими є посилання позивача в позовній заяві, що дії відповідача ОСОБА_1 призвели до геодезичних змін земельної ділянки, внаслідок чого дощові води, які раніше вільно стікали по ділянці спільного користування до каналу, наразі затримуються у дворі ОСОБА_3 .

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б доводили, що діями відповідача засмічено ринви позивача, по яких рухаються дощові води, а також що дружина відповідача пошкодила трубу, по якій стікає вода.

Натомість, комісією Вилоцької селищної ради позивачу ОСОБА_3 запропоновано, щоб вода не стояла у її дворі і не руйнувала дорогу, зробити водовідвід дощових вод з її дворогосподарства у канал, який є біля її дворогосподарства.

Таким чином позивачем не доведено, що відповідачем порушено її законні права та інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги матеріального і процесуального права, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки і дійшов неправильних висновків про доведення порушення відповідачем права позивача на користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Скасування рішення суду з відмовою у позові є підставою для скасування і додаткового рішення від 15.09.2022 року про стягнення з відповідача ОСОБА_1 908 грн. судового збору і 11 500 грн. витрат на правову допомогу та відмови позивачу у їх стягненні з відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2022 року та додаткове рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2022 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Вилоцька селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права користуванням земельною ділянкою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2023 року .

Головуючий:

Судді: