Провадження №2/359/280/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу:

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, - ОСОБА_8 , про усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом виселення з цього об`єкта нерухомого майна та зняття з реєстраційного обліку;

за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації домоволодіння та акту про проведення прилюдних торгів з реалізації цього об`єкта нерухомого майна, а також визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів.

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Домоволодіння було придбано позивачем з прилюдних торгів. В подальшому ОСОБА_3 виявила, що в означеному житловому будинку проживають невідомі особи, які в добровільному порядку відмовились звільнити житлове приміщення. З листа начальника реєстраційної служби виконавчого комітету Бориспільської міської ради №20-36-6581 від 26 серпня 2021 року позивачу стало відомо про те, що у житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На тепер ОСОБА_3 позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися належним їй майном, оскільки невідомі їй особи самовільно зайняли належний їй житловий будинок. Тому ОСОБА_3 просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності житловим будинком з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без надання іншого житлового приміщення, а також просить зняти перелічених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В ході підготовчого провадження ОСОБА_8 - третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, пред`явив позов до ОСОБА_3 , який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 серпня 2010 року на ім`я ОСОБА_9 , в частині 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_8 було визнано право власності на 1/2 частку у вказаному об`єкті нерухомого майна. ОСОБА_8 з 21 серпня 2008 року, тобто з дня смерті батька ОСОБА_10 , є власником зазначеної частки в спірному домоволодінні, всі дії щодо продажу домоволодіння на прилюдних торгах є протиправними. Тому ОСОБА_8 просить суд визнати недійсними: протокол проведення прилюдних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , переможцем яких є ОСОБА_3 ; акт про проведення прилюдних торгів з реалізації цього об`єкта нерухомого майна, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції 21 травня 2013 року; а також свідоцтво про право власності на це домоволодіння, видане 23 травня 2015 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В., в частині набуття ОСОБА_3 права власності на 1/2 його частку.

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 листопада 2021 року (а.с.38-39 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 листопада 2021 року (а.с.49 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року (а.с.84 т.1) було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, до участі до розгляду справи.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 лютого 2022 року (а.с.118-119 т.1) було прийнято до розгляду позов ОСОБА_8 - третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову,

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 лютого 2022 року (а.с.122-123 т.1) було витребувано від Бориспільського ВДВС матеріали виконавчого провадження щодо реалізації житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на прилюдних торгах.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 листопада 2022 року (а.с.22-23 т.2) були залучені ОСОБА_9 та Бориспільський відділ ДВС у Бориспільському районі як співвідповідачі за позовом, пред`явленим ОСОБА_8 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 грудня 2022 року (а.с.40-42 т.2) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні, а також категорично заперечує проти задоволення позову, пред`явленого ОСОБА_8 . В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що ОСОБА_8 не надав докази на підтвердження того, що його батько ОСОБА_10 прийняв спадщину, що відкрилась після смерті своєї матері ОСОБА_11 , а відтак 1/2 частка в домоволодінні по АДРЕСА_1 не ввійшла до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Тому ОСОБА_8 не набув права власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 і не має права оспорювати дійсність прилюдних торгів з реалізації спірного домоволодіння. Крім того, ОСОБА_8 пред`явив позов після закінчення строків позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить суд задовольнити позов, пред`явлений ОСОБА_3 та відмовити у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_8 .

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, ОСОБА_2 підтримує позов, поданий ОСОБА_8 , та наполягає на його задоволенні, а також заперечує проти задоволення позову, пред`явленого ОСОБА_3 . Посилається на те, що рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року, має преюдиційне значення для цієї цивільної справи. ОСОБА_3 не подала жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_3 пред`явила позов після закінчення строків позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Оскільки ОСОБА_8 є власником 1/2 частки у вказаному домоволодінні, його реалізація, як такого, що належало лише одному власнику ОСОБА_9 , є незаконною. Тому представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, ОСОБА_2 просить суд задовольнити позов, пред`явлений ОСОБА_8 та відмовити у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_3

ОСОБА_4 не з`явилась у жодне судове засідання, вона була неодноразово у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53в, 103, 104, 168, 203 т.1; а.с.62, 91, 102 т.2).

ОСОБА_5 не з`явилась у жодне судове засідання, вона була у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53г, 105, 166, 199 т.1; а.с.63, 92, 103 т.2).

ОСОБА_6 не з`явився у жодне судове засідання, він був неодноразово у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53а, 106, 167, 201 т.1; а.с.64, 93, 104 т.2).

ОСОБА_7 не з`явилась у судові засідання, вона була у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53ґ, 102, 165, 200 т.1; а.с.65, 94, 105 т.2).

ОСОБА_9 не з`явився у судове засідання. Він був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією, яка в міститься в матеріалах справи (а.с.36, 48, 66, 95, 106 т.2).

Представник Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області також не з`явився в судове засідання, направив на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника відділу (а.с.50 т.2). Крім того, в листі №22168 від 24 травня 2022 року (а.с.205-206 т.1) повідомив, що матеріали виконавчого провадження НОМЕР_10 з виконання виконавчого напису №2262 від 26 квітня 2012 року, виданого приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 боргу в розмірі 182932 гривень 936 копійок, були знищені у зв`язку з закінченням строку їх зберігання.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_11 була власницею житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 13 серпня 1982 року (а.с.139 т.2), копією дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 2 серпня 2010 року (а.с.154 т.2), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 9 січня 1985 року (а.с.144 т.2) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №1 від 13 серпня 2010 року (а.с.145 т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13 жовтня 2004 року (а.с.143 т.2). Зі змісту витягу зі Спадкового реєстру №24416569 від 6 серпня 2010 року (а.с.151 т.2) вбачається, що за час свого життя ОСОБА_11 не склала заповіт. Тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які були синами спадкодавиці. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 31 грудня 1966 року (а.с.164 т.2), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №7 від 21 вересня 2013 року (а.с.165-166 т.2), повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян № від 21 вересня 2013 року (а.с.162-163 т.2), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 28 травня 1985 року (а.с.169 т.2), повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян № від 21 вересня 2013 року (а.с.167-168 т.2), повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян № від 21 вересня 2013 року (а.с.170-171 т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 21 червня 2013 року (а.с.172 т.2). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя ОСОБА_10 склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги за законом був ОСОБА_8 , який був сином спадкодавця. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 21 червня 2013 року (а.с.174 т.2). Зі змісту листа в.о. завідувача Бориспільської міської державної нотаріальної контори вих.№829/01-16 від 19 вересня 2013 року вбачається, що після смерті ОСОБА_10 спадкова справа не заводилась (а.с.173 т.2). Однак зі змісту довідки т.в.о. начальника Бориспільського РВ УДМС України в Київській області вих.№3774 від 25 вересня 2013 року (а.с.175 т.2) вбачається, що на день відкриття спадщини місце проживання спадкодавця було зареєстроване в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 , виданого на ім`я ОСОБА_8 (а.с.79 т.1), та копії будинкової книги (а.с.80-81 т.1) вбачається, що ОСОБА_8 також проживав у вказаному домоволодінні на день відкриття спадщини.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2010 року (а.с.147-150 т.2) був встановлений факт прийняття ОСОБА_9 спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_11 26 серпня 2010 року на підставі цього судового рішення, що набрало законної сили, державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.157 т.2).

19 липня 2011 року ОСОБА_9 уклав з ОСОБА_12 договір безпроцентної позики, за яким ОСОБА_12 передав грошові кошти в розмірі 21150 доларів США 00 центів, а ОСОБА_9 зобов`язався повернути грошові кошти в тій самій сумі до 19 жовтня 2011 року. В той же день ОСОБА_9 уклав з ОСОБА_12 іпотечний договір (а.с.81-82 т.2), за яким з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором безпроцентної позики ОСОБА_9 передав в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

26 квітня 2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Квітко В.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під №2262 (а.с.83 т.2), про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу за договором безпроцентної позики, укладеного 19 липня 2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . На виконанні ВДВС Бориспільського МРУЮ перебувало виконавче провадження НОМЕР_10 з виконання вказаного виконавчого документа, що підтверджується розширеним витягом з цього виконавчого провадження з ВП-спецрозділу (а.с.207-210 т.1). 5 квітня 2013 року були проведені прилюдні торги з реалізації житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , переможцем яких була оголошена ОСОБА_3 . Ця обставина підтверджується копією додатку №1 до протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_9 , №11-0615/13 (а.с.72 т.2). 21 травня 2013 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ склав акт про проведені електронні торги (а.с.70 т.2), на підставі якого 23 травня 2013 року приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. видала свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за №543 (а.с.68 т.2). На підставі цього правовстановлюючого документа рішенням приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. №2523849 від 23 травня 2013 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3844495 від 23 травня 2013 року (а.с.69 т.2).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року (а.с.116-119 т.1) було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 серпня 2010 року на ім`я ОСОБА_9 , в частині 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Крім того, за ОСОБА_8 було визнано право власності на 1/2 частку у вказаному об`єкті нерухомого майна. Постановою Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2022 року (а.с.4-9 т.2) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року в частині визнання за ОСОБА_8 права власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ; ухвалено нове рішення, яким було відмовлено ОСОБА_8 у задоволенні позову в частині цієї вимоги. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом було закрито.

Рішенням Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року вул.Червоноармійська в м. Бориспіль була перейменована на вул. Європейська.

5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо спадкування після смерті ОСОБА_11 .

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли і оскільки воно не було змінено заповітом.

Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР вважалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ці дії належало вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.4 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», обставини, встановлені під час розгляду справи за позовом про право на майно, не мають обов`язкової сили для осіб, які не брали участі у справі. Такі особи мають право на звернення до суду із самостійним позовом про право на це майно. Разом із тим під час розгляду справи за таким позовом суд враховує обставини раніше вирішеної справи про право на спірне майно незалежно від того, встановлені вони судовим рішенням, що набрало законної сили, у цивільній, господарській або адміністративній справі. Якщо суд дійде інших висновків, ніж ті, що містяться в судовому рішенні щодо раніше вирішеної справи, він має навести відповідні мотиви. При цьому суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов`язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними.

б. щодо спадкування після смерті ОСОБА_10 , а також права ОСОБА_8 на оспорювання дійсності прилюдних торгів.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 вересня 2020 року у справі №372/3161/18 (провадження №61-86св20), виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 (провадження №14-524цс18), зі змісту якого вбачається, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст.203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури та порядку проведення торгів. При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також початкову ціну реалізації майна; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів тощо.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

в. щодо підстав для усунення перешкод у користуванні домоволодінням.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 14 травня 2020 року у справі №336/1773/17 (провадження № 61-5924св18) у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. За таких обставин, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові з тих підстав, що заявлена у цій справі вимога про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача у вказаній квартирі не може бути задоволена у розумінні статті 16 ЦК України, оскільки поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо позову, пред`явленого ОСОБА_3 .

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 не подали докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Зі змісту листа начальника РС виконавчого комітету Бориспільської міської ради №20-36-6581 від 26 серпня 2021 року (а.с.20 т.1) та відповідних довідок РС виконавчого комітету Бориспільської міської ради (а.с.41, 43, 45, 47 т.1) вбачається, що місце проживання відповідачів зареєстровано у вказаному житловому будинку. У зв`язку з тим, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється лише з метою створення умов для реалізації виборчих прав особи, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних та публічних послуг, ведення з нею офіційного листування та здійснення інших комунікацій, сама по собі реєстрація місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в домоволодінні по АДРЕСА_1 не є достатнім та беззаперечним доказом того, що відповідачі насправді проживають в цьому об`єкті нерухомого майна. Навпаки, з численних довідок форми №20 (а.с.53в, 53г, 53ґ, 102, 103, 104, 105, 106, 165, 166, 167, 168, 199, 200, 203 т.1) вбачається, що жодного разу не вдалось вручити судові повістки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вони тривалий час відсутні за зареєстрованим місцем проживання. Чинним цивільним та житловим законодавством України не передбачено примусове виселення осіб, які не проживають у житлі, що є предметом спору. В такому випадку ОСОБА_3 належить звернутись до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим будинком, а не про їх виселення з цього об`єкта нерухомого майна. Ця обставина свідчить про те, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту його права.

З огляду на це суд висновує, що підстави для виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_3 належить відмовити. Відсутність підстав для виселення відповідачів зі спірного домоволодіння унеможливлює зняття їх з реєстраційного обліку. Вжиття цього заходу можливе у разі визнання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Тому у задоволенні позову в частині вказаної вимоги ОСОБА_3 слід відмовити також у зв`язку з її передчасністю.

б. щодо позову, пред`явленого ОСОБА_8 .

В матеріалах цивільної справи міститься копія рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання частково недійсним свідоцтва на спадщину за законом та визнання права власності на частку в спірному домоволодінні. З мотивувальної частини цього судового рішення вбачається, що ОСОБА_10 прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_11 , шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном. Зокрема, він постійно проживав у житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Однак станом на день ухвалення вказаного рішення суду спірне домоволодіння вже не було власністю ОСОБА_9 та належало ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у розгляді цивільної справи. В такому випадку за правилом, передбаченим ч.5 ст.82 ЦПК України, прийняття ОСОБА_10 спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_11 , підлягає перевірці в судовому порядку та може бути спростовано ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_1 . Крім того, за своєю правовою природою констатація вказаного факту є лише висновком суду, а не обставиною, встановленою судом на підставі поданих доказів. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.4 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в такому випадку ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_2 не звільнені від обов`язку доведення прийняття ОСОБА_10 спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_11 . Ця обставина підлягає доказуванню на загальних підставах.

Зокрема, з матеріалів спадкової справи №02-14, заведеної після смерті ОСОБА_11 , вбачається, що її син ОСОБА_10 не подавав до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_2 також не подали жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_10 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_11 протягом шести місяців з дня її смерті. Крім того, впровадженні Бориспільського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №2-205/10 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними довіреності та договорів купівлі-продажу домоволодіння. В ході розгляду вказаної цивільної справи ОСОБА_8 подав заяву, в якій він повідомив суд про те, що його батько ОСОБА_10 не проживав у спадковому домоволодінні АДРЕСА_1 та не користувався цим об`єктом нерухомого майна після смерті ОСОБА_11 .

Ретельний аналіз наведених обставин переконливо свідчить про те, що ОСОБА_10 не прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_11 . У зв`язку з тим, що він не набув у встановленому порядку право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 , вказане майно не ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Очевидно, що ОСОБА_8 , який прийняв спадщину після смерті його батька ОСОБА_10 , також не міг набути право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Тому він не є заінтересованою особою в розумінні ч.3 ст.215 ЦК України, яка має право оспорювати дійсність прилюдних торгів з реалізації спірного домоволодіння. Станом на день проведення вказаних торгів ОСОБА_9 був єдиним власником цього об`єкту нерухомого майна, тому його реалізація на прилюдних торгах не суперечить чинному законодавству.

З огляду на це суд дійшов до переконання щодо відсутності підстав для визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації спірного домоволодіння та акту про проведення прилюдних торгів з реалізації цього об`єкта нерухомого майна, а також для визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння в частині 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_8 , слід відмовити.

в. щодо застосування строку позовної давності та відшкодування судового збору.

Встановлено, що у задоволенні обох позовів відмовлено у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог. Тому суд критично оцінює посилання представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на пропущення строку позовної давності. Такий висновок суду узгоджується з абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 7264 гривень 00 копійок, а ОСОБА_8 - грошові кошти в розмірі 2977 гривень 20 копійок. Ці обставини підтверджуються квитанцією від 3 листопада 2021 року та 17 лютого 2022 року (а.с.35, 115 т.1). У задоволенні пред`явлених ними позовів відмовлено в повному обсязі.

З огляду на це суд висновує, що підстави для відшкодування ОСОБА_3 та ОСОБА_8 витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, - ОСОБА_8 , про усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом виселення з цього об`єкта нерухомого майна та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації домоволодіння та акту про проведення прилюдних торгів з реалізації цього об`єкта нерухомого майна, а також визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння відмовити.

Повний текст рішення складений 3 квітня 2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта