Справа № 523/8808/22
Провадження №2/523/1887/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"01" червня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

за участю секретаря судового засідання Сервачук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Чорної Світлани Георгіївни про визнання права власності на частку у спадковому майні,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Чорної Світлани Георгіївни, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обгрунтовує тим, що позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , від якого у них народилася донька ОСОБА_2 . Сім`я разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яку прийняли позивачка з донькою ОСОБА_2 , у зв`язку зі спільним проживанням з померлим на момент його смерті та у зв`язку з поданням заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Як вказує позивачка, на момент смерті її померлому чоловіку належала частка в квартирі АДРЕСА_1 , яка була придбана ними за договором міни у 1997 році у спільну сумісну власність померлого чоловіка, позивачки і доньки ОСОБА_2 .

Також, померлому чоловіку належали на праві власності три автомобілі.

Як зазначає позивачка, вона разом з донькою спадщину поділили порівну, в добровільному порядку, та досягли згоди, що у власність доньки ОСОБА_2 переходять три автомобілі, належні ОСОБА_3 , а у власність позивачки переходить належна померлому частка у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Донька отримала свідоцтво про право на спадщину.

Однак, позивачці нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що розмір частки спадкодавця у вищезгаданій квартирі не було визначено при його житті, тому було запропоновано звернутися до суду з позовом про визначення розміру частки померлого спадкодавця.

Як вказує позивачка, домовленості щодо розміру часток між учасниками спільної сумісної власності не було, оскільки договір відсутній. Заповіту ОСОБА_3 не залишав.

Також позивачка зазначає, що інших спадкоємців першої черги, окрім неї і доньки ОСОБА_2 , немає.

Тому, позивачка вважає, що у неї є усі підстави для визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.08.2022 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.11.2022 року на 10год. 15хв.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року клопотання позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Чорної С.Г. про визнання права власності на частку у спадковому майні - задоволено.

Витребувано від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі копію спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 01.06.2023 року на 09год. 45хв.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.138).

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.137).

Також, в матеріалах справи міститься письмовий відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому зазначила про те, що позовні вимоги визнає, вважає їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, також підтвердила всі обставини, викладені у позовні заяві (арк.сп.41-42).

У судове засідання третя особа державний нотаріус Чорна С.Г. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.134).

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходилися у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , яке видано Ленінським відділом РАГС, актовий запис №465 (арк.сп.15).

Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , яке видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2148 (арк.сп.16).

Судом встановлено про те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору міни від 03.06.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 03.06.1997 року за р.№ 1974 від 06.06.1997 року, в книзі 156 пр,стор.137,р.№1637, вбачається про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , діючі від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та гр. ОСОБА_4 , діюча від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали цей Договір, відповідно до якого:

Гр.гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 міняють належні їм 5/10(п`ять десятих) частин квартири, що знаходиться в АДРЕСА_3 на належну гр.гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 трьохкімнатну ізольовану квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 (сьомим).

5/10 частин квартири спільного заселення що знаходиться в АДРЕСА_3 , та складається в цілому з трьох кімнат, загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 33,3 кв.м., належать гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» ім. Дзержинського 24.03.97г., за № 510 і зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі № 156пр., на стор. 137, під реєстровим № 1637.

Інвентаризаційна оцінка вищевказаної частини квартири три тисячі двісті сімдесят дев`ять гривень.

Ізольована трьохкімнатна квартира, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 48,7кв.м., житловою площею 35.6 кв. м., належить гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» ім. Дзержинського, 28.03.97., №512 і зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі № 156пр., на стор. 137, під реєстровим №1637.

Інвентаризаційна оцінка вищевказаної квартири шість тисяч шістсот п`ятдесят три гривні (арк.сп. 17).

15.11.2022 року до суду, на виконання ухвали суду від 02.11.2022 року, надійшла копія спадкової справи №89Б/2021 до майна померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк.сп.57-116).

Відповідно до Відомості №Д1-25523-ю/л від 05.02.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, вбачається про те, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживав у квартирі АДРЕСА_1 (арк.сп.78).

Судом встановлено та із матеріалів спадкової справи вбачається про те, що 26.02.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса (арк.сп.60).

Однак, 30.06.2021 року державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено право звернення до суду для визначення розміру частки померлого спадкодавця (арк.сп.115).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України) або особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.66 Закону України „Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки є обгрунтованими, тому підлягають задоволенню, оскільки відсутність розміру частки померлого спадкодавця у спадковому майні унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу який би спростував доводи викладені позивачкою по справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Чорної С.Г. про визнання права власності на частку у спадковому майні підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Чорної Світлани Георгіївни про визнання права власності на частку у спадковому майні- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2023 року.

Суддя: Аліна С.С.