Житомирський апеляційний суд
Справа №286/400/23 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І.В.
Категорія 101 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі

цивільну справу №286/400/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Овруцька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Овруцького районного суд Житомирської області від 13 лютого 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Білоусенко І.В. у м.Овручі,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності спадкодавцеві ОСОБА_3 прилеглих до житлового будинку «А»: прибудови під літерою «а» на схематичному плані, плані, експлікації, характеристиці, що наявні в технічному паспорті на індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 20 січня 2015 року; ганку з площею основи 6,1 кв.м під літерою «а2» у характеристиці вищевказаного технічного паспорту; сараю висотою 2 м, площею основи 24,60 кв.м, об`ємом 49 куб.м під літерою «В» на схематичному плані та характеристиці вищевказаного технічного паспорта; сараю висотою 1,80 м, площею основи 2,80 кв.м, об`ємом 5 куб.м під літерою «Д» на схематичному плані та характеристиці вищевказаного технічного паспорта; туалету висотою 2 м, площею основи 1 кв.м, об`ємом 2 куб.м під літерою «Т» на схематичному плані та характеристиці вищевказаного технічного паспорта; сараю висотою 2,30 м, площею основи 6,40 кв.м, об`ємом 15 куб.м під літерою «М» на схематичному плані та характеристиці вищевказаного технічного паспорта; частини огорожі, яка складається з дерев`яного забору, прикріпленого в основі на бетонні стовпчики не зв`язані фундаментом з землею, і має залізну калитку (калитка розміщена навпроти прибудови під літерою «а» і проїздом) та утворює станом на 20 січня 2015 року згідно з технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 біля туалету під літерою «Т» та сараю під літерою «В» кут, який однією стороною проходить біля туалету під літерою «Т», сараю під літерою «М» та закінчується дотиком до сараю під літерою «Д», а іншою стороною проходить біля сараю під літерою «В» через вхід до двору (залізну калитку) та закінчується на першій найменш віддаленій перпендикулярній відстані до цегляної прибудови з позначкою «А1-1» (висота цегляної прибудови 3,40 м, площа основи 45,20 кв.м, об`єм 154 куб.м).

Заяву обґрунтовує тим, що є спадкоємцем за законом майна ОСОБА_3 . Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини після смерті матері, яка після смерті його батька оформила свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 квітня 2015 року. У свідоцтві про право на спадщини за законом від 19 грудня 2019 року зазначено лише 27/100 житлового будинку без прибудови, господарських будівель і споруд. Факт встановлення належності спадкодавцеві ОСОБА_3 прибудови, господарських будівель і споруд, прилеглих до житлового будинку «А», має юридичне значення, оскільки дозволить спадкоємцям належним чином його узаконити в порядку спадкування та набуття права власності. Також зазначає про те, що за договором від 30 травня 1978 року ОСОБА_4 купив 27/100 частин житлового будинку з відповідними до них надвірними будівлями. Отже, ОСОБА_4 , а після його смерті ОСОБА_3 , належали прилеглі до житлового будинку «А» ганок під літерою «а2», сарай під літерою «В», сарай під літерою «Д», туалет під літерою «Т», сарай під літерою «М», частина огорожі. Господарські будівлі і споруди не «закріплені» під його ім`ям, як спадкоємця ОСОБА_3 , в Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки в Овруцькій державній нотаріальній конторі відсутній документ, який підтверджує факт належності складових нерухомого майна спадкодавцеві ОСОБА_3 . Наполягає на тому, що у зв`язку зі смертю спадкодавця ОСОБА_3 факт належності їй прибудови, господарських будівель і споруд, прилеглих до житлового будинку «А», можливо встановити лише в суді під час розгляду справи в порядку окремого провадження. Окрім того, ОСОБА_3 проживала спільно з ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , а тому їй належала прибудова під літерою «а».

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2023 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 ; заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Овруцька державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким зобов`язати Овруцький районний суд Житомирської області відкрити провадження в справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті окремого провадження, оскільки не зазначив, у чому саме зі змісту заяви вбачається спір про право, а тому неправильно застосував положення частини четвертої ст.315 ЦПК України. Також суд першої інстанції не зазначив, яким законом або нормативно-правовим актом визначено інший порядок встановлення факту належності спадкодавцеві ОСОБА_3 прибудов, господарський будівель і споруд, прилеглих до житлового будинку під літерою «А». Крім того, між ним та його рідним братом відсутні будь-які спори, державна нотаріальна контора також нічого не оспорює, співвласники решти частини житлового будинку (свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) також нічого не оспорюють, інших осіб, які б могли заявити про спір про право, не існує.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції, що випливає із положень частини третьої ст.360 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Спрямував заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи також повідомлений належним чином. Спрямував заяву про розгляд справи у його відсутність, пославшись на те, що перебуває на військовому обліку та не має права змінювати місце проживання (місце перебування).

Представник заінтересованої особи Овруцької державної нотаріальної контори в судове засідання також не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи Овруцька державна нотаріальна контора також повідомлена належним чином. Спрямувала заяву про розгляд справи у відсутність її представника. При розгляді справи поклалася на розсуд суду.

Участь у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту належності спадкодавцеві ОСОБА_3 прилеглих до житлового будинку «А» прибудов і споруд, суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження у цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина перша ст.315 ЦПК України передбачає перелік справ, що розглядає суд про встановлення факту. Цей перелік не є вичерпним. За змістом частини другої ст.315 ЦПК України у судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припиненні особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержави або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, суттєвою ознакою окремого провадження є те, що встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право та, як вже зазначалося вище, для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення.

У заяві ОСОБА_1 посилається на те, що встановлення факту належності спадкодавцеві ОСОБА_3 прибудови, господарських будівель і споруд, прилеглих до житлового будинку «А», має юридичне значення, оскільки дозволить спадкоємцям належним чином їх узаконити у порядку спадкування та набути права власності.

Із змісту заяви також слідує, що за договором від 30 травня 1978 року ОСОБА_4 купив 27/100 частин житлового будинку з відповідними до них надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальний розмір житлової площі 65,41 кв.м. ОСОБА_4 помер та після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_3 , тобто мати заявника. Останній Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області 01 квітня 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 27/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому.

Отже, спадщина, на яку видано свідоцтво матері заявника, складається із 27/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , та до житлового будинку прилеглі: прибудова (А/1), прибудова (а), прибудова (а3), ганок (а2), прибудова (а4), ганок (а5), прибудова (а6), п/а (погріб), сарай (Б), сарай (В), сарай (З), сарай (Д), сарай (Е), туалет (Т), сарай (б), навіс (Н), сарай (М), огорожа (№1-2).

Також у заяві ОСОБА_1 посилається на те, що йому 19 грудня 2019 року Овруцькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частці є її син ОСОБА_2 та в частці є її син ОСОБА_1 .

Отже, свідоцтва про право на спадщину за законом в частці видані синам померлої - заявнику ОСОБА_1 та заінтересованій особі ОСОБА_2 . При цьому у кожному свідоцтві також зазначено, що спадщина, на яку в 1/2 частках видані свідоцтва, складається з 27/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , та до житлового будинку (А) прилеглі: прибудова (А/1), прибудова (а), прибудова (а3), ганок (а2), прибудова (а4), ганок (а5), прибудова (а6), п/а (погріб), сарай (Б), сарай (В), сарай (З), сарай (Д), сарай (Е), туалет (Т), сарай (б), навіс (Н), сарай (М), огорожа (№1-2).

Окрім того, у заяві йдеться про те, що прибудова, господарські будівлі і споруди не вказані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у якому за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 27/200 частки у житловому будинку та заявник просить встановити факт належності спадкодавцеві ОСОБА_3 прилеглих до житлового будинку однієї прибудови та частини господарських будівель і споруд, що фактично вказує на намагання у судовому порядку визнати за собою право власності на обрані ним об`єкти.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права. Спір поділяється на матеріальний і процесуальний. За таких обставин, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до змісту частини четвертої ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Отже, встановлення у судовому порядку факту, про який просить ОСОБА_1 , має для нього юридичне значення, але право заявника на прибудову та певні господарські будівлі і споруди заперечують уповноважені органи, про що свідчать їх дії, зокрема, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, при здійсненні реєстрації права власності на нерухоме майно у відповідних реєстрах тощо. Із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який належить розглядати не в окремому, а у позовному провадженні, як правильно зазначив суд першої інстанції та обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі за заявою. Також враховується, що житловий будинок є об`єктом права спільної часткової власності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі, роз`яснивши заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвала залишається без змін, як така, що відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овруцького районного суд Житомирської області від 13 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: