Справа № 352/346/23
Провадження № 22-ц/4808/827/23
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 15 травня 2023 року, у складі судді Хоминець М.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, заінтересована особа: Головне Управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області. про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити, що помешкання належне йому на праві власності, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має статус житлового будинку.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 03 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Тисменицького районного суду від 03 березня 2023 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 15 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що відповідно до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва, заявник замовив і оплатив в об`єкті будівництва малоповерхового житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » будинок АДРЕСА_2 в блоці «Е» типу «Стандарт» загальною площею 164,03 кв.м. з площею прибудинкової території 165 кв.м., що знаходиться в урочищі «Чобіт» Тисменицького району Івано-Франківської області.

Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована в Інспекції держархбудконтролю в Івано-Франківській області від 10.06.2013р. №ІФ 14313161 даний малоповерховий житловий комплекс введено в експлуатацію за кодом 1110.1 ДК 018-2000, тобто як «Будинки одноквартирні масової забудови».

Реєстраційною службою Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області йому видано свідоцтво номер НОМЕР_1 про право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8.

Однак, згідно з правочинами, проектною, містобудівною документацією, повідомлення Івано-Франківської філії ДП УДНДИМ «Діпромісто» ім. М. Білоконя, Декларацією зареєстровано Інспекцією архбудконтролю в Івано-Франківській області від 10.06.2013р No, технічним паспортом помешкання та фактичними обставинами, належна йому на праві власності будівля входить в число будинків житлових одноквартирних масової забудови малоповерхового житлового комплексу введеного в експлуатацію 10.06.2013.

Вказує, що належний йому об`єкт права власності за адресою АДРЕСА_1 має статус відмінний від «квартири», як це зазначено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Без встановлення факту, що належне йому помешкання за зазначеною адресою має статус «житлового будинку» неможливо внести зміни в Державний реєстр речових прав нерухомого майна і дана обставина є перешкодою скористатися правом звернутися з заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо об`єкту житлової нерухомості власності платника податку на пільги, а отже має юридичне значення. Встановлення факту, що належне йому помешкання за вищезазначеною адресою є житловим будинком, не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право та без встановлення факту, що помешкання за адресою АДРЕСА_1 (з 01.01.2020 Івано-Франківський район) є житловим будинком, не має іншої можливості внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Просив скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а апеляційну скаргу розглянути за його відсутності.

Представник заінтересованої особи: Головного Управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову в відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що факт, який просить встановити заявник, не встановлюється судом у порядку ст. 315 ЦПК України, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Згідно з статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Отже, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою.

З матеріалів справи убачається, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою у якій просив встановити факт, що помешкання належне на праві власності ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , яке знаходиться за адресо: АДРЕСА_4 згідно рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень, індексний номер: 6324417 від 28.09.2013 р, свідоцтва про право власності на житло, номер НОМЕР_1 виданого 28.09.2013 р. Сидорук М.М. , державним реєстратором Реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області має статус житлового будинку, а не квартири.

Обґрунтовуючи свою заяву, заявник посилається на те, що належна йому на праві власності чотирикімнатна квартира АДРЕСА_5 , згідно з Державним класифікатором будівель і споруд класифікується як «Будівлі житлові» код 1110.1 (Будинки одноквартирні масової забудови) для встановлення пільги щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та отримання державної підтримки на оплату комунальних послуг.

Суд першої інстанції на підставі положень ст.ст. 6, 140, 144 Конституції України, п. 1 ч. 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», згідно зі статтями 1, 5 Закону України «Про основи містобудування» обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_1 просить суд про встановлення факту, вирішення якого згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування та державних органів, при цьому суд не може підміняти інший орган місцевого самоврядування або державної влади, перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів.

Відповідно до ч 4. ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 5 статті 186 ЦПК України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали суду роз`яснив ОСОБА_1 , що у разі його незгоди з вирішенням органом місцевого самоврядування чи відповідним державним органом питання щодо класифікації належної йому квартири як житлового будинку, то він вправі буде оскаржити таке рішення суб`єкта владних повноважень у порядку адміністративного судочинства до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

З огляду на зазначене, необґрунтованими є доводи апелянта про те, що без встановлення факту, що помешкання за адресою АДРЕСА_1 є житловим будинком неможливо внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду від 15 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин