РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 555/1381/18

Провадження № 22-ц/4815/816/23

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Гордійчук С.О,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Шимківа С.С.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ нерухомого майна.

Не погодившись з ухвалою суду, 06 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, визначеного ч.1 ст.354 ЦПК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційна скарга залишена без руху, причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року визнано неповажними, надано скаржнику строк протягом десяти днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у якій слід зазначити виключні підстави для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження. Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог ухвали, особі, яка подала апеляційну скаргу, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Пунктом 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Колегія суддів перевіривши матеріали апеляційної скарги, вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв. Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 квітня 2020 року у справі №450/3537/17.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана ухвала Березнівським районном судом Рівненської області постановлена 27 травня 2019 року, апеляційна скарга подана лише 06 червня 2023 року, тобто після спливу чотирьох років з моменту проголошення оскаржуваної ухвали.

На виконання вимог ухвали суду, 07 серпня 2023 року скаржник подав заяву про усунення недоліків, яка мотивована тими ж підставами, що і при первісному зверненні з апеляційною скаргою, а саме дією карантину на території України, яким апеляційним судом вже надана оцінка. Інших підстав пропуску строку скаржником не наведено.

Як вбачається із тексту ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року про затвердження мирової угоди, у судовому засіданні сторони надали текст мирової угоди від 24 квітня 2019 року та заяву про затвердження мирової угоди, підписаний сторонами, прохали її визнати.

Тобто сторони були присутні у судовому засіданні 27 травня 2019 року, що виключає обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст.358 ЦПК України.

Обставин, зазначених у п. 2 ч.2 ст. 358 ЦПК України (обставин непереборної сили) скаржником також не наведено.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку у відповідності до положень ст. 358 ЦПК України.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили та може бути оскаржено до Верховного Суду в порядку та строки, що визначенні чинним законодавством.

Головуючий Гордійчук С. О.

Судді: Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.