Справа № 464/801/22 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/2084/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Бадівській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування збитків в порядку суброгації, -

В С Т А Н О В И В:

16.02.2022 ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про солідарне стягнення в порядку суброгації завданих збитків в сумі 9 507,60 грн та 2 481,00 грн. судових витрат.

Позов обґрунтовувало тим, що 15.02.2019 між ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 06/02-40К-106747 (надалі Договір), предметом якого був автомобіль Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 . 18.02.2019 в м. Львові за участю зазначеного вище автомобіля та автомобіля марки Ssang Yong Kyron д. р. н. НОМЕР_2 , якою керувала відповідач Cтець- ОСОБА_3 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 завдано технічних пошкоджень. Вина відповідача ОСОБА_1 підтверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 15.03.2019 у справі № 462/1211/19. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3768877.

На виконання умов договору страхування та згідно із заявою-погодженням страхувальника ОСОБА_2 на виплату страхового відшкодування від 06.03.2019, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 22 209,36 грн. Розмір страхового відшкодування за пошкодження застрахованого автомобіля марки Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 , ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» визначило на підставі ремонтної калькуляції № 19-206661 від 20.02.2019.

ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зверталося до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» із заявою-претензією про виплату страхового відшкодування у розмірі 22 209,36 грн в порядку суброгації, на підставі якої останнє здійснило виплату відшкодування в розмірі 12 701,76 грн., заперечивши при цьому проти повного відшкодування завданого збитку. 24.09.2019 відповідачу ОСОБА_1 направлялася претензія щодо добровільної сплати різниці у розмірі 9 507,60 грн., яка також залишилася без задоволення.

Вважає, що особами відповідальними за заподіяний збиток, до яких може бути реалізовано право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» є відповідачі ОСОБА_1 (як винуватець ДТП) та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» (як страховик за договором обов`язкового страхування відповідальності). Оскільки предметом позову є однорідні та взаємопов`язані вимоги позивача до обох відповідачів слід покласти солідарний обов`язок щодо відшкодування позивачу шкоди у розмірі 9 507,60 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про солідарне стягнення 9 507,60 грн завданої шкоди та судових витрат у сумі 2 481,00 грн відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду оскаржило ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що головною підставою відмови у задоволенні позову суд зазначив ненадання, зокрема позивачем, розрахунку коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 . Однак, позивач не здійснював цього розрахунку та не замовляв експертизу щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, а тому не міг надати такого доказу суду, про що зазначив у позовній заяві. Оскільки суд мав сумніви щодо правильності розрахунку коефіцієнта зносу автомобіля, то мав зобов`язати вiдповiдача ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." надати відповідні докази або витребувати ці докази у нього, враховуючи, що ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." всупереч п. 3 ст. 83 ЦПК України не подало вiдзиву на позов та відповідних доказів, в тому числі розрахунку коефіцієнту фізичного зносу. А в разі ненадання таких доказів суд мав визнати обставину не вчинення відповідних дій встановленою та частково задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення суми боргу з відповідача ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." та відмовити у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_1 . Оскільки розгляд справи проводився в порядку спрощеного провадження без виклику сторін позивач не міг цього знати, а тому не заявив клопотання про витребування цих доказів. Вважає, що зобов`язання відповідачів виникли з однiєї підстави (заподіяння шкоди в ДТП), є однорідними та взаємопов`язаними, предмет зобов`язання має неподільний характер, тому завдана школа може бути відшкодована в повному обсязі як винуватцем ДТП ОСОБА_1 , так і страховиком ТДВ "СК"Ю.ЕС.АЙ.".

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних мотивів.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що 18.02.2019 в м. Львові за участю автомобіля марки Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля марки Ssang Yong Kyron д. р. н. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_6 , під керуванням відповідача ОСОБА_7 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 завдано механічних пошкоджень.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» згідно договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 06/02-40К-106747.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Ssang Yong Kyron д. р. н. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за Полісом № АМ/3768877.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

15.03.2019 постановою Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/1211/19 відповідача-1 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

19.02.2019 представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» складено Акт огляду транспортного засобу, у якому зафіксовано перелік пошкоджень, отриманих автомобілем марки Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 в ДТП 18.02.2019.

20.02.2019 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» складено ремонтну калькуляцію № 19-206661, згідно якої вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 становить 22 209, 36 грн.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 07.03.2019, складеного позивачем, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Volkswagen GOLF, д. р. н. НОМЕР_1 становить 22 209, 36 грн., із яких вартість ремонтних робіт та матеріалів, що використовуються дорівнює 5 529,36 грн.; вартість деталей, що замінюються (без врахування зносу деталей, що замінюються) - 16 680,00 грн.; вартість деталей, що замінюються, із врахуванням зносу - 16 680,00 грн.

07.03.2019 позивачем на підставі калькуляції складено страховий акт № 61, згідно із яким було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22 209,36 грн. на користь потерпілої ОСОБА_2 .

Згідно із заявою-погодженням від 06.03.2019 потерпіла ОСОБА_2 погодилася із вартістю відновлювального ремонту в сумі 22 209,36 грн.

Платіжним дорученням від 12.03.2019 № ЗР020102 на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 10 470,36 грн., решта страхового відшкодування у розмірі 11 739,00 грн. була зарахована до несплачених страхових платежів, відповідно до п. 23 Договору добровільного страхування транспортного засобу № 06/02-40К-0106747 від 15.02.2019, що підтверджується Довідкою, виданою головним бухгалтером ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

09.04.2019 позивач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувся до страховика винуватця ДТП - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою-претензією про виплату страхового відшкодування у розмірі 22 209,36 грн.

Листом ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» від 06.05.2019 вих. № 51-1679 позивача повідомлено, що останнє не заперечує проти визнання законності вимог ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо отримання страхового відшкодування, однак не погоджується із сумою заявлених вимог. ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» зазначило, що «звернулося до експертної установи для розрахунку коефіцієнт фізичного зносу автомобіля потерпілої на момент ДТП, який був визначений на підставі п. 7.38 методики автотоварознавчої експертизи та становить 57 %. Тому страхове відшкодування підлягає зменшенню на суму зносу - 9 507,60 грн».

Як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» сплатило на користь позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування у розмірі 12 701,76 грн, що визнається позивачем, не відшкодованою залишається сума в розмірі 9 507, 60 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодного доказу, який підтверджував би правильність розрахунків коефіцієнту фізичного зносу, а без його встановлення та застосування неможливо встановити обсяг відповідальності відповідачів. Разом з тим, в силу тягаря доказування та з огляду на те, що солідарне стягнення грошових коштів у даному випадку є неможливим, саме позивач повинен був довести, яка сума підлягає стягненню із кожного із відповідачів, а для цього слід було розрахувати коефіцієнт фізичного зносу. Отже, із огляду на те, що підстави для солідарного стягнення завданих збитків із заподіювача шкоди та страховика за встановлених судом обставин відсутні, а встановити обсяг відповідальності кожного із відповідачів на підставі наявних у справі доказів неможливо, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом частин першої та другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

У даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду.

З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань:

- деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП).

При цьому слід відрізняти поняття зобов`язання, як правовідношення (договірне або позадоговірне), від обов`язків, які мають сторони такого зобов`язання.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначене статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Зазначене випливає зі змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, а регрес - статтею 1191 ЦК України.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

Наведених висновків дійшла Велика Палата у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Водночас, у даній справі ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виплатило не всю заявлену ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму за складеним страховим актом № 61, згідно з яким було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_2 у розмірі 22 209,36 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» заперечило проти повного відшкодування завданого збитку в розмірі 22 209,36 грн та здійснило відшкодування у розмірі 12 701,76 грн.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З яких підстав було здійснено виплату не у повному розмірі, матеріали справи даних не містять. Будь-які розрахунки ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» з яких можна було б дійти висновків про підстави зменшення виплати у матеріалах справи відсутні.

Однак, і позивач, який звернувся до суду за захистом свого права, не здійснив розрахунку завданої потерпілій шкоди з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, не провів оцінку чи експертизу завданого збитку (з врахуванням коефіцієнту зносу), та обґрунтував розмір позовних вимог лише ремонтною калькуляцією, що на думку колегії суддів, не дає можливості апеляційному суду визначити суми, які підлягають стягненню зі страховика та з винної особи.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

За таких обставин, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра