Справа №: 398/1445/23
провадження №: 2-з/398/7/23
УХВАЛА

Іменем України

"22" березня 2023 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Стручкової Л.І., за участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останньої на його користь грошові кошти за договором позики в розмірі 292 548,80 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2925,49 грн.

20.03.2023 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення цього позову.

Позивач в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, види забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Усупереч наведеним нормам, подана заява не містить доказів належності відповідачу майна, на яке заявник просить накласти арешт.

Суду не надано жодних доказів наявності загрози невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки сама по собі можливість розпорядження майном, яке перебуває у власності відповідача, не дає підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За наведених підстав, оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 258, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позву у порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду: Л.І. Стручкова