Справа № 149/359/23
Провадження №2/149/214/23
Номер рядка звіту 63
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.2023 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до неповнолітнього ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_4 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до неповнолітнього ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_4 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням. Вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 є співвласниками житлової квартири АДРЕСА_1 . В даній житловій квартирі зареєстровані позивачі та відповідач - неповнолітній ОСОБА_7 . В 2016 році фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 припинились та остання разом з малолітнім сином ОСОБА_3 припинили користування квартирою АДРЕСА_1 . 05.07.2017 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. 01.03.2018 рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області неповнолітньому ОСОБА_3 дозволено тимчасовий виїзд за межі України. Оскільки неповнолітній ОСОБА_3 вже на протязі тривалого часу понад 1 рік не проживає в спірній квартирі, а реєстрація останнього перешкоджає відповідачам у здійсненні права користування та розпоряджатися своїм майном, а також впливає на обсяг комунальних та соціальних виплат, тому позивачі просять позовні вимоги задоволити.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

16.03.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовове засідання представник позивачів та позивачі не з`явилися надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись, повістка повернулась з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Треті особи подали заяви про розгляд справи у їх відсутність проти задоволення позовних вимог не заперечують та самостійних вимог не мають.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницкьої області від 05.07.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано ( коп. а.с. 6-7).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницкьої області від 01.03.2018 надано дозвіл на тимчасові виїзди за межі України неповнолітньому ОСОБА_3 у супроводі його матері ОСОБА_4 ( коп. на а.с. 8-10 ).

Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницкьої області від 12.01.2018 ОСОБА_4 втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_2 . ( коп. а.с. на 11-12).

Згідно свідоцтва про право влансості на житло № НОМЕР_1 від 03.01.2002 р. квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (батьку відповідача - неповнолітнього ОСОБА_3 ) та ОСОБА_5 ( коп. а.с. 4-5, 13).

Згідно довідки №15-36/2041 за адресою у АДРЕСА_2 - зареєстровано 4 особи( а.с. 14).

Згідно довідки від 26.05.2021 № 18.31-31/21297 заборгованість по спалті аліментів на користь ОСОБА_4 - відсутня ( а.с. 15-16).

Заслухавши сторін та дослідивши докази, суд приодить до наступного.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_3 є сином співласника квартири ОСОБА_2 , внаслідок чого отримав право на користування жилим приміщенням, власником якого є його батько та був зареєстрований останнім у спірній квартирі.

Згідно із частиною 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи , яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу охорони здоров`я в якому вона проживає.

Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч. 6 ст. 29 ЦК України).

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України правом вільно обирати собі місце проживання, наділена фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років.

Стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлює неприпустимість зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень, право користування або володіння якими мають діти.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства у сукупності з встановленими обставинами у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав вважати, що малолітній ОСОБА_3 при домовленості батьків щодо його місця проживання втратив право на користування жилим приміщенням, належним на праві власності його батьку, оскільки право користування дитиною житлом, належним батькам, охороняється законом. Тобто, факт проживання дитини з одним із батьків не є підставою для втрати нею сервітуту (сервітутного права) на проживання у помешканні іншого батька .

Керуючись ст.ст. 258,264,265,273, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного тексту рішення

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марина РОБАК