ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/660/23 Справа № 426/763/21 Суддя у 1-й інстанції - Осіпенко Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кругман А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюакціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 02 серпня 2021 року

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24 жовтня 2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

21 січня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду відповідно до якої у разі здійснення передбачених даною угодою платежів, банк анулює ОСОБА_1 частину наявної в нього заборгованості.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , умови визначені додатковою угодою не виконав, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути заборгованість у розмірі 129 739,48 грн., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 5 840,30 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 123 899,18 грн.

Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 серпня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк»відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості по процентам за користування кредитом та пені, у зв`язку із відсутністю у відповідача передбаченого обов`язку.

Не погодившись із заочним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення допустив однобічність та неповноту судового розгляду, надав неправильну оцінку зібраним доказам, у зв`язку із чим не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором, не дослідив положення додаткової угоди, та прийшов до передчасного висновку про необхідність залишення позову без задоволення, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк»не повернуті, а відповідач заявлених банком позовних вимог, не спростував.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодився, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи, складають собою договір про надання банківських послуг (а.с. 9).

Також у заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифами були надані для ознайомлення ОСОБА_1 у письмовому вигляді.

21 січня 2019 року позивач та відповідач уклали Додаткову угоду відповідно до якої у разі здійснення передбачених даною угодою платежів, банк анулює відповідачу частину наявної в нього заборгованості у розмірі 112 902,97 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28 грудня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 129 739,48 грн., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 840,30 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 123 899,18 грн.

Відмовляючи у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом та пенею, суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті, оскільки відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк»дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та їх погодження зі споживачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У анкеті-заяві позичальника від 24 жовтня 2011 року як процентна ставка, так і умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру,не зазначені.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом та пені.

Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилається на додаткову угодувід 21 січня 2019 року, відповідно до якої відповідач визнав наявну в нього заборгованість за кредитним договором б/н від 24 жовтня 2011 року у розмірі 137 382,89 грн.

Враховуючи висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, з яких слідує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, підстав вважати обумовленими у письмовому вигляді порядок нарахування процентів та пені, не має.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом та пені.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції факту визнання відповідачем наявності заборгованості, у зв`язку із укладенням додаткової угоди від 21 січня 2019 року, не спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо дотримання АТ КБ «ПриватБанк»вимог, передбачених положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги про передчасність висновку про залишення позову без задоволення, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк»не повернуті, а відповідач заявлених позовних вимог не спростував, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту (фактично отримані та використані позичальником кошти) не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 02 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова