Справа №751/9227/21
Провадження №2/751/393/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря судового засідання Шевченко А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: вул. Кудрявській узвіз, буд.5Б, м. Київ, 04053), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (місцезнаходження: м. Житомир, вул. Леха Качинського,6), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна (місцезнаходження: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд.6, офіс 14), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2021 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «ФК «Вердикт Капітал», в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 115115 від 22.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» коштів у розмірі 98097,79 грн таким, що не підлягає виконанню; стягнути з «ФК «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 15679,47 грн в рахунок повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню та понесені судові витрати.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 22.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за №115115, про звернення стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500984380 від 23.09.2015. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» становить 98097,79 грн. 12.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження № 64092888 з примусового виконання виконавчого напису №115115 від 22.12.2020. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України.

Ухвалою судді Карапута О.О. від 06.01.2022 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

21.01.2022 від представника позивача адвоката Кудрявцевої О.О. до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій просять стягнути з ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» на користь позивача ОСОБА_1 суму безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом у розмірі 18818,07 грн (а.с. 39).

31.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечують, посилаючись на його безпідставність. Вказують, що відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Правовою підставою для стягнення коштів з ОСОБА_1 є кредитний договір. Для повернення коштів стягнутих з позивача в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса немає підстав, оскільки на момент здійснення такого стягнення всі дії здійснювались правомірно. Із наданих позивачем документів неможливо встановити які саме суми були фактично перераховані на рахунок стягувача, а які на рахунок приватного виконавця, як витрати виконавчого провадження. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.62-69).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 за розпорядженням № 55 на підставі п.п. 2.3.49, п.п. 2.3.50, п. 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», п. 2.3.25 «Засад використання автоматизованої системи документообігу суду», у зв`язку з перебуванням судді Карапута О.О. з 21.02.2023 у відпустці по вагітності та пологам, справу передано у провадження судді Яременко І.В.

Ухвалою судді Яременко І.В. від 02.03.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідач та треті особи на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надіслали.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

З постанови про відкриття виконавчого провадження винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. від 12.01.2021 ВП№64092888, вбачається, що згідно виконавчого напису, вчиненого 22.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 115115, звернено стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь стягувача ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» заборгованість у сумі 98097,79 грн (а.с. 8).

Згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінетів Міністрів України від 29.06.99 №1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до п. 3.1, 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінетів Міністрів України від 29.06.99 №117.

Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного з етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року при розгляді справи № 305/2082/14-ц.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88, Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 22.12.2020 нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. До зазначених висновків суд приходить, виходячи з наступних мотивів.

Так, як було встановлено судом, позивач не погоджується із розміром стягнутої заборгованості та вважає її спірною.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем вимоги про наявність такої заборгованості та про її погашення, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Зазначені обставини, на думку суду, є безумовним підтвердженням того, що заборгованість за кредитним договором №500984380 від 23.09.2015 є спірною.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Верховний суд у постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Згідно з правовим висновком, викладеним в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Матеріали справи містять дані про те, що кредитний договір №500984380 від 23.09.2015 не був посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

З установлених судом обставин справи не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 , надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не надано.

Отже, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом Гораєм О.С. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки відсутні докази того, що позивач отримав письмову вимогу про усунення порушень з виниклої заборгованості, а також відсутні, як оригінал нотаріально посвідченої угоди, так і підстави для визнання суми заборгованості безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом, суд доходить наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 04.01.2022 № 228, на примусовому виконанні перебуває ВП №640922888 з примусового виконання виконавчого напису № 115115 від 22.12.2020, виданого приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 98097,79 грн. З ОСОБА_1 по ВП №64092888 в рахунок погашення боргу було стягнуто грошові кошти у розмірі 28643,58 грн, з яких: 18818,07 грн борг за виконавчим документом; 9156,51 грн основна винагорода приватного виконавця; 669,00 витрати виконавчого провадження (а.с.40).

Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» суми у розмірі 18818,07 грн було стягнення зі ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням визнається таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала.

У випадку, якщо у ОСОБА_1 дійсно існує заборгованість перед відповідачем, така повинна бути погашена у інший спосіб, аніж шляхом утримання коштів, стягнутих у виконавчому провадженні № 64092888.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №17/12/21 від 17.12.2021 (а.с.19), Договору про надання правничої допомоги від 09.12.2021, укладеного між адвокатом Кудрявцевою О.О. та Геращенко С.В. (а.с.15-17), калькуляції гонорару адвоката від 17.12.2021 (а.с.18), позивачем 17.12.2021 було сплачено 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу згідно Договору № б/н від 09.12.2021.

Від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (а.с.45-48), відповідно до якого вважає витрати у розмірі 6 000 грн неспівмірними та необґрунтованими зі складністю справи. Зазначає, що з розрахунку неможливо встановити час, який був витрачений адвокатом, відсутній деталізований опис робіт із зазначенням конкретного проміжку витраченого часу, у зв`язку з чим заявлена сума витрат на правову допомогу є задано завищеною, не відповідає обсягу виконаної роботи та принципу розумності, а також не підтверджена доказами.

Враховуючи наявність документів, що підтверджують надання професійної правничої допомоги, суд вважає, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом, значенням справи для сторони, тому у клопотанні відповідача про зменшення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Таким чином, на підставі ст. 137 ЦПК України з ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» на користь позивача належить стягнути витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн.

Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1362,00 грн які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 12, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 137, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: вул. Кудрявській узвіз, буд.5Б, м. Київ, 04053), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (місцезнаходження: м. Житомир, вул. Леха Качинського,6), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна (місцезнаходження: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд.6, офіс 14), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис №115115, вчинений 22.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 98097 грн 79 коп таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявській узвіз, буд.5Б, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) стягнуті за виконавчим написом № 115115 від 22.12.2020, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем грошові кошти в розмірі 18818 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 07 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявській узвіз, буд.5Б, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 6000 (шість тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявській узвіз, буд.5Б, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн 00 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2023

Головуючий - суддя І. В. Яременко