Ухвала

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа №757/35035/21-ц

провадження №22-ц/824/7600/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника відповідача Державної казначейської служби України - Олешка Олексія Миколайовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 15 березня 2023 року представник Державної казначейської служби України - Олешко О.М. звернувся безпосередньо до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

05 квітня 2023 року у відповідь на запит Київського апеляційного суду надійшла дана цивільна справа.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Безпосередньо в апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України - Олешко О.М. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначає, що копія рішення суду першої інстанції надійшла на електронну адресу Державної казначейської служби України 22 лютого 2023 року, на підтвердження чого до скарги долучає копію картки реєстрації вхідного документа.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини та зважаючи на відсутність у матеріалах справи інших доказів отримання відповідачем копії оскаржуваного рішення, суд уважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки також не відповідає вимогам пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України.

У відповідності до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України просить відстрочити сплату судового збору або звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з підстав того, що пунктом 19 Порядку виконання повноважень Казначейством в особливому режимі в умовах воєнного стану № 590 визначено черговість здійснення платежів, згідно якого сплата судового збору може бути здійснена лише в третю чергу, що унеможливлює своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Проте, апелянтом в обґрунтування клопотання про звільнення (відстрочення) сплати судового збору жодних доказів до суду апеляційної інстанції не подано. При цьому, Державна казначейська служба України у даній справі має статус відповідача.

Посилання апелянта на неможливість сплатити судовий збір не є поважною обставиною для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати судового збору суб`єкта владних повноважень. Зокрема, такі підстави створюють нерівне відношення законодавчих норм в частині сплати судового збору щодо інших учасників справи, які не є суб`єктами владних повноважень, що не відповідає, зокрема, положенням статей 24, 129 Конституції України та статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб надається кожній людині і громадянину. Стаття 129 Конституції України відносить принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом до основних засад судочинства. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Враховуючи зазначене, клопотання про відстрочку або розстрочку сплати судового збору, зменшення судового збору або звільнення від його сплати може бути заявлене лише у випадках, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір». Оскільки зазначені апелянтом підстави, з урахуванням яких останній просить суд відстрочити або звільнити від сплати судового збору, не підпадають під дію жодної з перелічених у статті 8 Закону України «Про судовий збір» підстав, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про відстрочку або звільнення від сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При зверненні до суду з позовною заявою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 908 грн.

Таким чином, за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 362 грн (908 грн * 150%) на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувачаUA0026010 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А
Виходячи з наведеного, апелянту на виконання вищевказаних положень закону апелянту необхідно надати суду докази сплати судового збору, які відповідатимуть вимогам закону.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику відповідача Державної казначейської служби України - Олешку Олексію Миколайовичу строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року.

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Державної казначейської служби України - Олешка Олексія Миколайовича про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу представника відповідача Державної казначейської служби України - Олешка Олексія Миколайовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року- залишити без руху.

Надати апелянту строк до 10 травня 2023 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надання суду доказів сплати судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець