Справа № 464/1647/21 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2754/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Назар Х.Б.,

за участі: представника апелянта адвоката Сухої М.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою АТ «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Сихівського районного суду від 20 вересня 2022 року у справі за заявою відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.07.2022 року звернувся в суд із заявою про відстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву мотивує тим, що 27.06.2022 Львівський апеляційний суд частково задовольнив його апеляційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12.11.2021 року та постановив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором в сумі 98 304 грн. 40 коп. У нього багатодітна сім`я, за сімейними обставинами він не працює, відтак не має матеріальної змоги виконати рішення суду і перерахувати вказану суму на користь АТ «Банк Кредит Дніпро».

Ухвалою Сихівського районного суду від 20 вересня 2022 року заяву задоволено

Відстрочено на один рік з дня винесення постанови Львівського апеляційного суду від 27.06.2022 у справі №464/1647/21 виконання вказаного рішення про стягнення на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 98 304 грн. 40 коп.

Ухвалу суду оскаржило АТ «Банк Кредит Дніпро», подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необгрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та автомобіль Porshe Cayenne 2007 р. випуску, що в свою чергу свідчить про значний рівень матеріального забезпечення ОСОБА_1 , та наявність у нього майна, на яке невідкладно звертається стягнення у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей достатніх для задоволення вимог стягувача.

Таким чином вважає, що матеріальний стан ОСОБА_1 цілком дозволяє виконати постанову щодо стягнення із боржника на користь банку заборгованість.

Також звертає увагу, що суду не надано доказів хвороби боржника або членів його сім`ї, що унеможливлювало б працевлаштування та отримання заробітної плати.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду від 20 вересня 2022 року та прийняти нове рішення яким в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Сухої М.В., відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції дослідивши подані заявником ОСОБА_3 докази, які свідчать про його матеріальне становище, сам факт звернення відповідача (боржника) з даною, що свідчить про те що останній не ігнорує наявних зобов`язань, а лише клопоче про те, щоб йому надали час для забезпечення можливості його виконати, врахувавши оголошення воєнного стану прийшов до висновку про наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.11.2021 позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, ухвалено стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №4787-КР від 07.03.2018 в розмірі 138 138 грн. 94 коп., а також 2 270 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27.06.2022, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 листопада 2021 року скасовано, позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 4787-КР від 07 березня 2018 року в розмірі 98 304,40 грн., у задоволенні решти позовних вимог АТ «Банк Кредит Дніпро» відмовлено. Також вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» 690,08 грн. судового збору.

Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що він є безробітним, його сім`я є багатодітною, а також має розстрочення виконання рішення ще по двох справах, а тому не в змозі виконати рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини є поважними, а сам факт звернення до суду з заявою свідчить про бажання ОСОБА_1 виконати рішення суду.

Окрім цього, також не можна залишати поза увагою ту обставину, що на даний час оголошено воєнний стан, що негативно впливає на економічних можливостях країни в цілому, і таких можливостях кожного громадянина зокрема, на що суд першої інстанції звертав увагу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та є голослівними, оскільки не підкріплені належними та допустимими доказами.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.