П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року м. Київ

Справа № 757/3334/23-ц

Провадження: № 22-ц/824/6867/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Григоренко І. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

В січні 2023 року ОСОБА_1 завернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що дії відповідача завдали шкоди її здоров`ю.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 рокусправу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 28 ЦПК України вона вправі самостійно обрати підсудність у даній категорії справ та звернутись до суду за місцем свого проживання. Вказувала, що проживає в Печерському районі міста Києва, а тому вважає, що справа повинна бути розглянута саме Печерським районним судом м.Києва.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилом частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Передаючи справу за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зареєстрований за адресою, що територіально відноситься до Солом`янського району міста Києва.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з положенням ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальними правилами підсудності, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача (правила альтернативної підсудності), передбаченого ч. 3 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Тлумачення ст.ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

ОСОБА_1 в клопотанні, поданому до суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі, посилалась на те, що вона проживає в Печерському районі міста Києва, а тому звернулась із позовом до Печерського районного суду міста Києва.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що спростовує можливість звернення до Печерського районного суду міста Києва відповідно до правил альтернативної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене визначення є місцем проживання в приватноправовому розумінні.

Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У статті 3 вказаного Закону надано визначення, зокрема, таких термінів:

місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні;

реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

Згідно з ч. 1, 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265.

Відповідно до пункту 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого вищевказаною постановою, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, а тому посилання позивачки на те, що фактично вона проживає в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_2 , не є належним підтвердженням місця проживання (перебування) позивача, яке повинно бути зареєстроване у встановленому законом порядку.

Окрім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позов було подано за місцем заподіяння шкоди, що також передбачено ч. 3 ст. 28 ЦПК України, тому що визначити конкретне місце заподіяння шкоди ОСОБА_1 , яку вона просить відшкодувати, неможливо. Позовна заява не містить визначення місця, де позивачці було завдано шкоду, а також відсутній взаємозв`язок між обставинами, з якими позивач пов`язує заподіяння шкоди, та місцем проживання позивача.

Суд першої інстанції вірно вказав, що у випадку визначення підсудності згідно ч. 3 ст. 28 ЦПК України, необхідно враховувати зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , що унеможливлює розгляд справи Печерським районним судом міста Києва, а тому колегія суддів погоджується з висновком про те, що в даному випадку необхідно визначити підсудність за загальним правилом, тобто, за місцем реєстрації відповідача.

При цьому, згідно з ч.6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Відповідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно ч.9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять інформації про перевірку судом першої інстанції зареєстрованого місця проживання відповідача. Тобто, суд першої інстанції не вчинив належних дій щодо отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача попри те, що у матеріалах справи містяться суперечливі дані, та як наслідок не дослідив належним чином питання підсудності цієї справи, а тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

УхвалуПечерського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова