Провадження № 22-ц/802/559/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Хохлова В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Декстон Р» до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні частиною нежитлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Декстон Р», Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», Державного реєстратора Городищенської сільської ради Луцького району Олімпіюка Сергія Володимировича про визнання недійсним та скасування технічного паспорту, скасування реєстрації об`єкту нерухомого майна, припинення речового права та виключення запису про речове право на нерухоме майно, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Декстон Р» звернулось до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ВАТ «Декстон», правонаступником якого є позивач, на підставі акту приймання-передачі від 09.09.1997 року, виданого Комітетом по управлінню майном міської комунальної власності, належала будівля цеху вичинки, загальною площею 187,6 кв.м по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано КП «ВОБТІ» 29.08.2003 року.

Зазначає, що 03.09.2003 року, згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ВАТ «Декстон» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , останні придбали в позивача частину цеху вичинки літера Е-1 загальною площею 150,6 кв.м по АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень: 1-1 площею 40,0 кв.м, 1-2 площею 22,0 кв.м, 1-3 площею 16,0 кв.м, 1-4 площею 40,7 кв.м, 1-5 площею 17,4 кв.м, 1-6 площею 24,5 кв.м. Інша частина будівлі літера Е-1, а саме приміщення 1-7 площею 37,0 кв.м, залишилась у власності позивача.

В подальшому на підставі договорів дарування від 09.12.2011 року та від 18.12.2012 року, які були укладені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , остання стала одноосібним власником частини будівлі цеху вичинки (літера Е-1) площею 150,6 кв.м.

Позивач вказує, що певний проміжок часу товариство не користувалось належною йому частиною будівлі цеху вичинки (літера Е-1, приміщення 1-7) та стало відомо, що відповідач використовує дане приміщення в своїх цілях, зайняла його власними речами, зробила вхід зі свого приміщення та встановила новий замок на дверях без будь-якого попереднього погодження з власником вказаного майна, а також змінила конструктивні елементи будівлі, фактично об`єднавши його зі своїм приміщенням.

На вимоги про звільнення частини будівлі цеху вичинки відповідач ОСОБА_2 добровільно не звільнила приміщення і дала відповідь, що у разі непред`явлення свідоцтва про право власності на приміщення, вважає вимоги позивача безпідставними.

На підставі наведеного ТОВ «Декстон Р» просило суд усунути перешкоди у користуванні його частиною будівлі цеху вичинки (літера Е-1, приміщення 1-7) площею 37,0 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, які чиняться ОСОБА_2 , а саме шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати директору ТОВ «Декстон Р» ключі від вхідних дверей та звільнити частину будівлі цеху вичинки (літера Е-1, приміщення 1-7) площею 37 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ТОВ «Декстон Р» та її представникам перешкоди у вільному доступі до частини будівлі цеху (літера Е-1, приміщення 1-7), площею 37 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вільному користуванні цим майном, а також просила стягнути понесені судові витрати по справі.

ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ТОВ «Декстон Р», КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», Державного реєстратора Городищенської сільської ради Луцького району Олімпіюка С. В., який в подальшому уточнювала, про визнання недійсним та скасування технічного паспорту, скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, припинення речового права та виключення запису про речове право на нерухоме майно.

Позов мотивувала тим, що на підставі договорів дарування від 09.12.2011 року та 18.12.2012 року, 10.07.2013 року вона зареєструвала за собою право власності на частину будівлі цеху вичинки, приміщення з 1-1 по 1-6 /Літер Е-1/ загальною площею 150,6 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Вказує, що у 2012 році до будівлі цеху вичинки площею 150,6 кв.м її батьком було самовільно добудовано металеве приміщення площею 64,8 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на частину будівлі цеху вичинки від 21.10.2013 року.

З відповідей на адвокатські запити їй стало відомо, що 09.01.2020 року державним реєстратором Олімпіюком С.В. було здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Декстон Р» на частину приміщення будівлі цеху вичинки, літер Е-1 (приміщення 1-7) загальною площею 37,0 кв.м, матеріали стін: цегла, за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, на підставі акту передачі від 09.09.1997 року та відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.08.2003, реєстратор: КП «ВОБТІ».

ОСОБА_2 вважає, що вищенаведені реєстраційні дії були здійснені з істотними порушеннями вимог чинного законодавства при абсолютній відсутності безпосередньо виготовленої з цегли частини будівлі цеху вичинки літер Е-1 (приміщення 1-7) загальною площею 37,0 кв.

Також зазначає, що оскільки після продажу у 2003 році частини будівлі цеху вичинки фактично відбувся поділ в натурі вказаного нерухомого майна площею 187,6 кв.м на два самостійні об`єкти площею 150,6 кв.м та площею 37,0 кв.м, то перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, ТОВ «Декстон Р» необхідно було провести технічну інвентаризацію, згідно з вимогами чинного законодавства, однак товариство цього не зробило.

Посилалася на ту обставину, що, виготовляючи технічний паспорт 02.01.2020 року на приміщення 1-7 будівлі цеху вичинки, КП «ВОБТІ» здійснив формальне перенесення даних з технічного паспорту станом на 29.08.2003 року, 31.12.2012 року та не проводив технічну інвентаризацію вказаного приміщення у зв`язку з його реальною відсутністю в натурі.

На підставі наведеного з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила суд визнати недійсним та скасувати виготовлений 02.01.2020 року КП «ВОБТІ» для ТОВ «Декстон Р» технічний паспорт на будівлю цеху вичинки (приміщення 1-7) літера Е-1 площею 37,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати здійснену 09.01.2020 року державним реєстратором Городищенської сільської ради Луцького району Олімпіюком С.В. державну реєстрацію права власності за ТОВ «Декстон Р» на частину будівлі цеху вичинки літер Е-1 площею 37,0 кв.м, реєстраційний номер 101, за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити речове право за ТОВ «Декстон Р» на частину будівлі цеху вичинки літер Е-1 площею 37,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; виключити з Державного реєстру права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ТОВ «Декстон Р» на частину будівлі цеху вичинки літер Е-1 (приміщення 1-7) площею 37,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Декстон Р» до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні частиною нежитлового приміщення.

Відмовлено і в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «Декстон Р», КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», Державного реєстратора Городищенської сільської ради Луцького району Олімпіюка С. В. про визнання недійсним та скасування технічного паспорту, скасування реєстрації об`єкту нерухомого майна, припинення речового права та виключення запису про речове право на нерухоме майно.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення в частині вирішення зустрічного позову необґрунтованим і незаконним, що полягає у невідповідності висновків суду обставинам справи та призвело до неправильного застосування норм матеріального права, просила його скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, а в іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказувала, що не проаналізувавши, не спростувавши ряд доказів позивача за зустрічним позовом, суд дійшов безпідставного та необґрунтованого висновку про те, що після продажу 03.09.2003 ВАТ «Декстон» частини будівлі цеху вичинки площею 150,6 кв. м від загальної площі вказаної будівлі в розмірі 187,6 кв. м у власності позивача ТОВ «Декстон Р» залишилось примішення 1-7 площею 37,0 кв. м, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №135844 від 29.08.2003, у зв`язку з чим оскаржуване рішення в частині відмови ОСОБА_2 у її зустрічному позові підлягає скасуванню. Зазначає також, що перед поділом будівлі цеху вичинки Е-1 площею 187,6 кв. м на два самостійні об`єкти нерухомого майна: площею 150,6 кв. м та площею 37 кв. м КП «ВОБТІ» в порушення вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» №127 від 24.05.2001, щодо проведення поділу, виділу та розрахунку об`єктів нерухомого майна, не провело технічну інвентаризацію вказаного об`єкта нерухомого майна, не виготовило висновок щодо технічної можливості поділу будівлі цеху вичинки Е-1 площею 187,6 кв. м, не надало кожному самостійному об`єкту поштової адреси, а тому таку реєстрацію слід скасувати і припинити речове право товариства на це приміщення, якого не існує в наявності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Декстон Р» зазначає, що в частині відмови позивачу в задоволенні його вимог сторона позивача погодилась, рішення суду не оскаржувала. Вказує, що і в оскаржуваній частині вважає рішення суду правильним і законним, а апеляційну скаргу - безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, просить залишити рішення суду без змін.

У запереченні на відзив на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 вказує, що представник ТОВ «Декстон Р» не навів у своєму відзиві на апеляційну скаргу належних та допустимих і переконливих доказів для обґрунтованої відмови в задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду оскаржено лише в частині вирішення зустрічного позову, то апеляційний суд, відповідно до ст.367 ЦПК України, в іншій частині судове рішення в апеляційному порядку не переглядає та на предмет його законності та обґрунтованості не перевіряє.

Відмовляючи в зустрічному позові, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація права власності на спірну частину будівлі площею 37,0 кв.м за ТОВ «Декстон Р» була проведена у відповідності до законодавства, що діяло на момент виникнення такого права станом на 31.12.2012 року, а державним реєстратором було здійснено перенесення такого запису, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Щодо вимог про оскарження технічного паспорта суд вказав, що такий документ не є правовстановлюючим на будівлю, а лише вказує на технічні характеристики, тому не може бути визнаний недійсним і скасований. Разом з тим, суд дійшов висновку, що при набутті і подальшій реєстрації позивачем права власності на вказане приміщення права ОСОБА_2 не були порушені, а тому в задоволенні зустрічного позову суд відмовив за безпідставністю вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення в оскаржуваній частині відповідає у повній мірі з огляду на таке.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що ВАТ «Декстон» (правонаступником якого є ТОВ «Декстон Р») на підставі акту приймання-передачі від 09.09.1997 року, виданого Комітетом по управлінню майном міської комунальної власності, відповідно до «Плану приватизації державного підприємства хімчистки та пральних послуг», затвердженого 19.04.1996 року, та змін до нього від 18.04.1997 року, прийняв у власність приміщення колишньої фабрики хімчистки та пральних послуг у складі, в тому числі будівлі цеху вичинки по АДРЕСА_1 (а.с. 5-6 т. 1).

На замовлення ВАТ «Декстон» КП «ВОБТІ» було проведено технічну інвентаризацію будівлі цеху вичинки літер Е-1 та виготовлено технічний паспорт від 11.08.2003 року, згідно з планом якого дана будівля складається з приміщень: 1-1 площею 40,0 кв.м, 1-2 площею 22,0 кв.м, 1-3 площею 16,0 кв.м, 1-4 площею 40,7 кв.м, 1-5 площею 17,4 кв.м, 1-6 площею 24,5 кв.м, 1-7 площею 37,0 кв.м, загальною площею 187,6 кв.м (а.с. 60-66 том 1).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.08.2003 року, номер: 1353281, КП «ВОБТІ» зареєструвало право власності на будівлю цеху вичинки Е-1 площею 187,6 кв.м по АДРЕСА_1 за ВАТ «Декстон» (а.с. 7 том 1).

В подальшому, згідно з договором купівлі-продажу від 03.09.2003 року, укладеним між ВАТ «Декстон» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариство продало останнім частину цеху вичинки по АДРЕСА_1 , загальною площею 150,6 кв.м, що складається з наступних приміщень: 1-1 площею 40,0 кв.м, 1-2 площею 22,0 кв.м, 1-3 площею 16,0 кв.м, 1-4 площею 40,7 кв.м, 1-5 площею 17,4 кв.м, 1-6 площею 24,5 кв.м (а.с. 4 том 1).

Згідно з договорами дарування від 09.12.2011 року та 18.12.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали у власність ОСОБА_2 по належній їм частці частини будівлі цеху вичинки площею 150,6 кв.м, а саме приміщення з 1-1 по 1-6, що розташовані по АДРЕСА_1 . 10.07.2013 року проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення - частини будівлі цеху вичинки літер Е-1 з 1-1 по 1-6 загальною площею 150,6 кв.м за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 135-139 том 1).

Відтак, у власності ВАТ «Декстон» (правонаступником якого є ТОВ «Декстон Р») залишилось приміщення 1-7 літер Е-1 площею 37,0 кв.м по АДРЕСА_1 , право власності на яке було зареєстроване КП «ВОБТІ» станом на 31.12.2012 року на підставі акту приймання-передачі від 09.09.1997 року, виданого Комітетом по управлінню майном міської комунальної власності Луцької міської ради (а.с. 94 том 1).

09.01.2020 року державний реєстратор Городищенської сільської ради Олімпіюк С.В. здійснив державну реєстрацію права власності за ТОВ «Декстон Р» на частину будівлі цеху вичинки літер Е-1 (приміщення 1-7), загальною площею 37,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер 101, (а.с. 179-187 том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатом звернення позивача Відділом державного архітектурно-будівельного контролю був складений акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_2 від 05.10.2021 року №28.1-1/382/2021. Відповідно до акту встановлене наступне порушення: згідно з витягом №195993472 з реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2020 року частина будівлі Е-1 (приміщення площею 37,0 кв.м) належить ТОВ «Декстон Р». Згідно з технічним паспортом, виготовленим підприємцем ОСОБА_6 від 20.10.2013 року, приміщення 1-6 (площею 64,8 кв.м) замарковане як самочинне побудоване та внесене до складу частини будівлі цеху вичинки, належного ОСОБА_2 на місці приміщення №1-7 згідно технічного паспорта КП «ВОБТІ» від 29.08.2003 року (а.с. 24-46 том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, у ній наявні два паспорти щодо технічної інвентаризації спірного майна, один з яких виготовлено 11.08.2013 року КП «Волинське БТІ» щодо приміщення цеху вичинки по АДРЕСА_1 (далі технічний паспорт від 11.01.2013 року), а інший - щодо тієї ж будівлі виготовлено ПП ОСОБА_6 21.10.2013 року (далі технічний паспорт від 21.10.2013 року) (а.с.48-55, 60-64 том 1).

За змістом технічного паспорту від 11.01.2013 року, до складу будівлі цеху вичинки входить приміщення 1-7, площею 37,0 кв.м.

Водночас, за змістом технічного паспорту від 21.10.2013 року, до складу будівлі цеху вичинки входить приміщення 1-6 (меблевий цех), площею 64,8 кв.м, як самовільно збудоване майно, приміщення 1-7 відсутнє.

Зазначені технічні паспорти були предметом дослідження судової експертизи, призначеної судом в ході розгляду зазначеної справи.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 25.08.2022 року №1465, самовільно добудоване приміщення (частини будівлі цеху вичинки літер Е-1), яке використовується в якості частини меблевого цеху, має такі внутрішні геометричні розміри по периметру: довжина 11,7 м, ширина 5,54 м, висота 3,18, що відповідають розмірам, зазначеним у технічному паспорті на частину будівлі літер Е-1 по АДРЕСА_1 , виготовленому підприємцем ОСОБА_6 станом на 21.10.2013 року, та зазначено під номером 1-6 як меблевий цех площею 64,8 кв.м.

Згідно з технічним паспортом ТОВ «Декстон Р» на будівлю цеху вичинки літер Е-1 по АДРЕСА_1 , виготовленим КП «ВОБТІ» станом на 11.08.2003 року, розміри приміщення 1-7, відповідно до журналу внутрішніх вимірів зазначене як склад площею 37,0 кв.м, становить 5,72 м х 6,51 м х 2,8 м.

Виконані будівельні роботи із самовільної добудови приміщення площею 64,8 кв.м відповідають технічному паспорту ОСОБА_2 від 21.10.2013 року, виготовленому підприємцем ОСОБА_6 станом на 21.10.2013 року. Невідповідності та відмінності, враховуючи дані, відображені в інвентаризаційній справі КП «ВОБТІ» на будинковолодіння АДРЕСА_1 в частині будівлі цеху вичинки літер Е-1, а саме складу 1-7 площею 37,0 кв.м, полягають в геометричних розмірах, а саме довжині, ширині та висоті приміщення, а також складі конструктивних елементів (а.с. 14-27 том 2).

Отже, за змістом висновку судової експертизи вбачається, що приміщення 1-6, зазначене у технічному паспорті ОСОБА_2 станом на 21.10.2013 року є нове, самовільно добудоване приміщення площею 64,8 кв.м із ступенем будівельної готовності 90% (а.с. 18 зворот том 2) та не відповідає параметрам приміщення 1-7 площею 37,0 кв.м, згідно технічного паспорту ТОВ «Декстон Р» від 11.08.2003 станом на 31.12.2012 року.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частини першої, другої статті 16 ЦК України).

Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя,

а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших.

Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

За змістом статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Як визначено ч. 3 ст. 3 цього Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Судом встановлено, що право власності на спірну будівлю цеху вичинки площею 187,6 кв.м. було зареєстровано за ВАТ «Декстон» №2449761 КП «ВОБТІ» 29.08.2003 року на підставі акту, складеного 09.09.1997 року Комітетом по управлінню майном комунальної власності та післяприватизаційної підтримки підприємств Луцької міської ради, який був утворений на підставі рішення Луцької міської ради народних депутатів від 11.10.1996 року №8/6 «Про утворення комітету по управлінню майном міської комунальної власності та післяприватизаційної підтримки підприємств» та розпорядження Луцької міської ради народних депутатів від 20.01.1997 року №13-рр «Про затвердження положення, структури та штатного розпису комітету по управлінню майном міської комунальної власності та післяприватизаційної підтримки підприємств» (а.с. 5-7, 95-96 том 1).

Згідно з Тимчасовим положенням про комітет по управлінню майном міської комунальної власності та післяприватизаційної підтримки підприємств від 20.01.1997 року, Комітет здійснює повноваження власника по управлінню майном, що перебуває у власності Ради (а.с. 97-99 том 1).

Разом з тим, на момент реєстрації права власності на приміщення цеху вичинки за ВАТ «Декстон», а саме 29.08.2003 року, та видачі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1353281, діяло Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року за №7/5, в редакції станом на 29.08.2003 року.

Згідно з п. 15 додатку 2 до Тимчасового положення, до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності, відносяться: накази засновників відкритих акціонерних товариств, створених в процесі приватизації з додатком - переліком об`єктів нерухомого майна про передачу у власність цих об`єктів акціонерним товариствам та акт приймання-передавання зазначеного майна, відписаний у встановленому порядку.

Отже, акт від 09.09.1997 року, складений Комітетом, про передачу майна у власність ВАТ «Декстон» є правовстановлюючим документом, що підтверджував право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, на підставі якого проводилася реєстрація права власності на спірну будівлю цеху вичинки площею 187,6 кв.м, №2449761 КП «ВОБТІ» 29.08.2003 року, за ВАТ «Декстон» (а.с. 5-7 том 1).

Пунктом 3.11 Тимчасового положення визначено, що після внесення запису до відповідного розділу Реєстру прав реєстратор БТІ видає витяг про державну реєстрацію прав, який є невід`ємною частиною правовстановлювального документа, а у разі проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на правовстановлювальному документі також робить відмітку (штамп) про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 8.

Таким чином, судом першої інстанції правильно визнано, що виданий КП «ВОБТІ» витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1353281 від 29.08.2003 року ВАТ «Декстон» на будівлю цеху вичинки Е-1 площею 187,6 кв.м по АДРЕСА_1 є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа, що засвідчував право власності на приміщення, та відповідно до норм Тимчасового положення не було потреби у видачі окремого свідоцтва про право власності на даний об`єкт нерухомого майна (а.с. 7 том 1).

Доводи апеляційної скарги про порушення позивачем ТОВ «Декстон Р» порядку проведення поділу спірного нерухомого майна не заслуговують на увагу суду з наступних мотивів.

Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 зі змінами (далі - Інструкція), визначає порядок та методику збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; установлення вартості об`єктів.

Технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію та в інших випадках за бажанням замовника.

Відповідно до розділу 3 Інструкції роботи з інвентаризації всіх об`єктів повинні здійснюватися на замовлення та за обов`язковою участю замовника (замовників), у присутності якого (яких) проводиться обстеження, що фіксується в абрисі чи ескізі, з обов`язковим підписанням ним (ними) цих документів. При проведенні технічної інвентаризації визначення вартості об`єктів виконується за бажанням замовника.

Посилання апелянта на необхідність застосування у даному випадку вимог цієї Інструкції не заслуговують на увагу суду, оскільки вони зводяться до технічних питань порядку видачі технічних паспортів, що в жодному випадку не впливає та не змінює правового становища сторін у даній справі в контексті права власності сторін на об`єкти нерухомого майна.

Після продажу 03.09.2003 року ВАТ «Декстон» ОСОБА_4 , ОСОБА_3 частини будівлі цеху вичинки, а саме 150,6 кв.м, які в подальшому були подаровані останніми ОСОБА_2 09.12.2011 року та 18.12.2012 року відповідно, у власності позивача залишилось 37,0 кв.м (приміщення 1-7), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №135844 від 29.08.2003 року.

Із матеріалів справи встановлено, що 02.01.2020 року за заявою ТОВ «Декстон Р» КП «ВОБТІ» було виготовлено технічний паспорт на частину будівлі цеху вичинки літер Е-1 (приміщення 1-7) на основі технічного паспорта, виготовленого КП «ВОБТІ» 11.08.2003 року станом на 31.12.2012 року.

Разом з тим, суд вірно вказав, що технічний паспорт з огляду на норми Інструкції не підтверджує право власності та, відповідно, не замінює собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю - це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта; не має строку дії.

Таким чином, оскільки відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та 6 статті 203 цього Кодексу, то відповідно технічний паспорт не може бути визнаний недійсним і скасування технічного паспорта також не передбачено нормами законодавства, що узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року № 752/9104/18.

Також вірним є висновок суду про безпідставність вимог зустрічного позову щодо скасування державної реєстрації права власності на частину приміщення за товариством та щодо припинення речового права на це майно, оскільки під час розгляду справи належними та допустимими доказами підтверджено право власності ТОВ «Декстон Р» на частину будівлі цеху вичинки літер Е-1 приміщення 1-7 площею 37,0 кв.м. по АДРЕСА_1 .

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що оскаржуваними діями ТОВ «Декстон Р» жодним чином не порушило законних прав та інтересів позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , які слід було би захистити в судовому порядку, тому суд правильно відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права в оскаржуваній частині.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку, суд ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача ОСОБА_1 було заявлено про компенсацію позивачу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн. Ним було додано відповідні докази понесених витрат: акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, рахунок № 12 від 23.05.2023 р., із зазначенням змісту виконаних дій та вартістю роботи адвоката на вказану суму, копію договору про надання правничої допомоги від 23 квітня 2021 року та додаток № 1 до договору із переліком вартості правничої допомоги адвокатського об`єднання «АФК», до якого він входить. Ці документи представником були вчасно направлені іншій стороні для ознайомлення.

У відповіді на відзив та у судовому засіданні представником відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 жодних заперечень щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу не висловлено.

Отже, виходячи з норм ст.137, 141 ЦПК України, беручи до уваги залишення без задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 7500 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Декстон Р» понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді