ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3235/21 Провадження 2/636/657/23
05.04.2023 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Представник позивача звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до відповідача, в якому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, позбавити останню батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини та стягнути з неї аліменти на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Через 3 дні після пологів відповідач залишила дитину. Стосовно шести попередніх дітей жінка позбавлена батьківських прав, ще одна дитина у квітні 2016 року, внаслідок недбалого ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, померла, за що подружжя відбули покарання. Жінка зловживає алкоголем, веде аморальний, розгульний спосіб життя, чим спричинила невиліковну хворобу малолітнього ОСОБА_3 . Після народження дитина за станом здоров`я була влаштована до ОДКЛ №1 м. Харкова, де їй поставлено діагноз: Кт-признаки агенезії мозолистого тіла. За час перебування дитини в лікарні відповідач сином не цікавилась, на навідувала його, не зверталась до служби у справах дітей з метою з`ясування перебування дитини. 05.02.2021 складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку. 11.02.2021 Чугуївською райдержадміністрацією прийнято розпорядження «Про надання малолітній дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштування до державного закладу на повне державне утримання». 12.03.2021 дитина влаштована до КЗОЗ «Обласний спеціальний БД «Зелений Гай». Родина тривалий час перебуває на обліку служби у справах дітей. Жінці надавали шанс виправлення, з нею проводились профілактичні бесіди та за рекомендацією спеціалістів органу опіки та піклування, вона повинна були пройти лікування від алкогольної залежності та працевлаштуватись, але рекомендації не виконала. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом та харчуванням, позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини. На підставі викладеного представник позивача просила позов задовольнити.
Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, задовольнити, провести розгляд справи без участі представника селищної ради, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судові засідання, призначені на 13.02.2023 та 05.04.2023, не з`явилась, про їх проведення повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило.
Від представника Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала, просила суд його задовольнити та здійснювати розгляд цивільної справи без участі представника третьої особи.
Зі згоди представника позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.12.2020 (а.с.4). Батько дитини, ОСОБА_4 , згідно відомостей відділу ДРАЦС від 03.02.2021, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с.15).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорту відповідача та відомостями виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 08.02.2021 року (а.с.5,6).
Згідно копії акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 05.02.2001 ОСОБА_2 покинула новонародженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в КНП «Чугуївська ЦРЛ ім. М.І. Кононенка» (а.с.9).
Відповідно до наказу Служби у справах дітей Чугуївської райдержадміністрації Харківської області від 11.02.2021 малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (копія - а.с.10).
Згідно розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 26 від 11.02.2021 малолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (копія - а.с.8).
12.03.2021 малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано до КПН ХОР «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай», про що свідчить копія акту про факт передачі дитини та копія листа Департаменту охорони здоров`я Харківської облдержадміністрації (а.с.12,14).
26.06.2021 року Чугуївською районної державною адміністрацією Харківської області складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-18).
Згідно інформації КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» Харківської обласної ради малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.03.2021 знаходиться у даному комунальному закладі на повному державному забезпеченні. З 05.03.2022 знаходиться в евакуації. За весь період перебування дитини в закладі мати жодного разу сина не відвідувала, станом його здоров`я та розвитком не цікавилася, не телефонувала, передачі не приносила та не передавала, з адміністрацією закладу ні мати, ні інші родичі зв`язок не підтримують (а.с.44,61).
Як вбачається з вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 28.11.2016, що також підтверджується інформацією з ЄДРСР, ОСОБА_2 вже притягалася до кримінальної відповідальності за злісне невиконання батьківських обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, та відбувала покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.166 КК України (а.с.62-65).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.
Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Досліджені судом докази свідчать про те, що мати малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його здоров`ям, не приїздить до нього.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає доцільним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення її батьківських прав.
Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Виходячи зі змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Крім того, згідно із ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Разом з тим, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця, який жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовано, відсутні відомості щодо можливості сплати відповідачем аліментів у визначеному розмірі.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання її малолітньої дитини на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, родини, до якої дитина буде влаштована, підлягають частковому задоволенню та суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі частини з усіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166, 169, 180, 181, 183, 184 СК України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 284, 354, 355, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України, батьківських прав стосовно малолітньої дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, родини, до якої дитина буде влаштована, аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 14.07.2021 року, до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у дохід держави в розмірі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя О.О. Золотоверха