Справа № 450/2953/22 Провадження № 2/450/221/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" березня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про предмет спору: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики у розмірі 20 000, 00 доларів США,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): 06.08.2019 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 5 000, 00 доларів США у борг, з терміном повернення до 31.12.2019 року. 14.11.2019 року між сторонами було укладено ще один договір позики, згідно якого відповідач отримав 5 000, 00 доларів США у борг, з терміном повернення до 29.02.2020 року. 05.12.2020 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 10 000, 00 доларів США у борг, з терміном повернення до 05.12.2021 року. На підтвердження факту отримання коштів в загальній сумі 20 000, 00 доларів США та відповідно укладення договорів позики, відповідач надав позивачеві власноруч написані боргові розписки. Кінцевий термін повернення відповідачем отриманих у борг грошових коштів було визначено 01.09.2022 року, про що відповідачем було власноруч зазначено у борговій розписці від 27.03.2022 року. Відповідач в добровільному порядку грошові кошти до спливу зазначеного строку не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо повернення коштів, зокрема письмово, що підтверджується вимогою-претензією від 02.09.2023 року, однак жодних дій, спрямованих на повернення боргу, відповідачем не вчинено. У зв`язку з тим, що строк виконання зобов`язання за договором позики завершився 01.09.2022 року, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договорами позики у розмірі 20 000, 00 доларів США. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак представник подав на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Вказує про те, що щодо винесення судом заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача, висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

20.09.2022 року запит щодо доступу до персональних даних; 12.10.2022 року відповідь на запит щодо доступу до персональних даних; 13.10.2022 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 16.02.2023 року ухвала суду про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 20.03.2023 року клопотання представника позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Дослідивши позовну заяву, а також долучені письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.08.2019 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000, 00 доларів США, з терміном повернення до 31.12.2019 року.

14.11.2019 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000, 00 доларів США, з терміном повернення до 29.02.2020 року.

05.12.2020 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000, 00 доларів США, з терміном повернення до 05.12.2021 року.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження передачі грошей за договором позики від 06.08.2019 року відповідач склав розписку 06.08.2019 року про те, що він отримав від позивача 5 000, 00 доларів США, що засвідчено підписом ОСОБА_2 .

На підтвердження передачі грошей за договором позики від 14.11.2019 року відповідач склав розписку 14.11.2019 року про те, що він отримав від позивача 5 000, 00 доларів США, що засвідчено підписом ОСОБА_2 .

На підтвердження передачі грошей за договором позики від 05.12.2020 року відповідач склав розписку 05.12.2020 року про те, що він отримав від позивача 10 000, 00 доларів США, що засвідчено підписом ОСОБА_2 .

В подальшому 27.03.2022 року ОСОБА_2 склав розписку про те, що зобов`язується повернути загальну суму боргу за договорами позики у розмірі 20 000, 00 доларів США до 01.09.2022 року, що засвідчено підписом ОСОБА_2 .

Так, в ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, відповідач прийнявши на себе зобов`язання повернути позивачу 20 00, 00 доларів США, зобов`язаний виконати відповідне зобов`язання за договорами позики в порядку та у строк, що вказаний в розписці від 27.03.2022 року, а саме до 01.09.2022 року.

Відповідно до Вимоги-Претензії від 02.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 була надіслана вимога ОСОБА_2 про повернення суми боргу за договорами позики у розмірі 20 000, 00 доларів США у десятиденний термін з дати отримання даної Вимоги-Претензії.

Вказана Вимога-Претензія була отримана відповідачем 09.09.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 05.09.2022 року з трек-номером 352.

Сума боргу за договорами позики станом на момент подачі позовної заяви до суду, а саме на 19.09.2022 року відповідачем повернута.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суму позики в іноземній валюті, а саме у доларах США.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже виключно позивачу належить обрання способу захисту порушеного права, пред`явлення вимог до відповідача у валюті позики чи в її еквіваленті.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Будь-яких доказів, які б спростовували суму боргу за вказаними договорами позики відповідачем суду не представлено.

Таким чином, судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду відповідач не виконав зобов`язання, взяті на себе за договорами позики від 06.08.2019 року, 14.11.2019 року, 05.12.2020 року, грошові кошти у розмірі позики на загальну суму 20 000, 00 доларів США позивачу не повернуто, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, керуючись ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 7 313, 72 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 ,- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за договорами позики від 06.08.2019 року, 14.11.2019 року та 05.12.2020 року у розмірі 20 000, 00 (двадцять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 7 313, 72 (сім тисяч триста тринадцять гривень 72 копійки) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський суд Львівської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 20.03.2023 року.

СуддяН. Б. Добош