ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/115/21 Номер провадження 22-ц/814/389/23Головуючий у 1-й інстанції Бугера О.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року АТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив на його користь стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.04.2019 року в розмірі 131613, 13 гривень станом на 21.09.2020 року, а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 15.04.2019 року. При підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.207, 634, 638, 639, 642, 1966, 1054 ЦК України, між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 15.04.2019 року отримала картку типу Преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200000 гривень).

Свої зобов`язання банк за Договором виконав в повному обсязі, в свою чергу, відповідач свої зобов`язання не виконала, станом на 21.09.2020 року має заборгованість в сумі 157231,25 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 102446,73 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 42081,32 грн, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в сумі 12703,20 грн.

Враховуючи, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 102446,73 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 29166,40 гривень за період з 15.04.2019 року по 31.12.2019 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки банком не надано доказів на підтвердження розміру суми заборгованості, її складові, період, за яким вона утворилася, а також підстав винекнення правовідносин між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані позивачем розрахунок заборгованості та виписку, з яких вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Вважав, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову у задоволенні позову, не врахував вищевказані обставини та звільнив відповідача від відповідальності за укладеним договором з одних лише формальних міркувань.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ ПриватБанку, в якій зазначено, що вона ознайомлена і погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку, та які спільно з пам`яткою клієнта та тарифами, складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого отримала.

Вказана анкета заява не містить виду послуг, які бажає отримати ОСОБА_1 .

До позову долучено Паспорт споживчого кредиту, який містить існуючі пропозиції для обслуговування на момент підписання такого паспорту відповідачкою.

Підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, містить інформацію, щодо умов обслуговування карток: «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite».

Згідно довідки про надані кредитні картки, відповідач 16.05.2018 року отримала кредитну картку НОМЕР_1 , строк дії 04/19, 24.05.2018 року їй було видано кредитну картку НОМЕР_2 , строк дії 05/19, 23.07.2018 року їй було видано кредитну картку НОМЕР_3 , строк дії 07/19, 17.05.2018 року їй було видано кредитну картку НОМЕР_4 , строк дії 02/20, 02.07.2018 року їй було видано кредитну картку НОМЕР_5 , строк дії до 11/20, та 15.04.2019 року НОМЕР_6 .

Відповідачем використовувались дані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується витягом з договору б/н станом на 23.09.2020р., а також випискою по рахунку останнього.

Відповідно до Довідки про зміну умов та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , договір без номеру, старт карткового рахунку відбувся 16.05.2018 року НОМЕР_1 , 09.04.2019 року було встановлено кредитний ліміт 110000 гривень, 13.05.2019 року кредитний ліміт зменшений 105000, 28.05.2019 року кредитний ліміт зменшений 103000, 16.01.2020 року кредитний ліміт зменшений до 0.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 05 квітня 2019 року станом на 21.09.2020 року становить 157231,25 грн., з яких: 102446,73 грн. - заборгованість за кредитом; 102446,73 грн заборгованість за простроченим тілом; 42081,32 заборгованість за простроченими відсотками, 12703,20 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено розмір суми заборгованості за кредитним договором б/н від 15.04.2019 року, який є предметом спору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановлено, що в анкеті-заяві підписаній ОСОБА_1 від 15.04.2019 року кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитом та штрафи не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.04.2019 року, посилався на Витяг з Умови та Правила надання банківських послуг, як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умови та Правила надання банківських послуг, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

Із наданого суду Витягу з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, не вбачається, що саме Відповідачу встановлено поточну процентну ставку в розмірі 3,1%(37,2% на рік), вказано розміри комісій, штрафів, тощо, оскільки відповідний витяг лише визначає позиції Тарифів обслуговування декількох видів кредитних карток, в тому числі «World Black Edition». Вказаний витяг підпису відповідача не містить, як і не містить будь-яких даних про погодження відповідачем Тарифу саме за даним видом картки. Але при цьому, дана інформація відображається в розрахунку, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» і кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків.

Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 15.04.2019 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Окрім того, судом встановлено, що на час підписання анкети заяви від 15.04.2019 року за ОСОБА_1 вже рахувалася заборгованість в сумі 101119,06 гривень за тілом кредиту. Станом на 21.09.2020 року обліковується заборгованість в сумі 102446,70 гривень за тілом кредиту, а заборгованість за кредитом складає 157231,25 грн.. При цьому, виходячи із даних розрахунку за період з 15.04.2019 року по 21.09.2020 року обліковано в графі витрати клієнтом кредитних коштів, а саме: суми 19,26 грн, 41,62 грн, 1806,03 грн, 41,31 грн, 170 грн, 22,70 грн, 131,50 грн, 2275,7 грн, 1812,92 грн, 3 грн, 682,60 грн, 23,1 грн, 400 грн, 195,66 грн, 23,1 грн, 400 грн, 400 грн, 400 грн. В графі відсотки погашені за рахунок кредиту 5633,43 грн, в графі сума коштів внесені клієнтом на погашення заборгованості містяться наступні суми: 1000грн, 2000 грн, 435 грн, 2000 грн, 200 грн, 4800 грн, 800 грн, 700 грн, 1000 грн.

В свою чергу, матеріали справи не містять даних про переведення на картку, яка видана на підставі анкети - заяви від 15.04.2019 р. попередньої заборгованості, якщо вона існувала у відповідачки перед банком, окремого розрахунку суми заборгованості за відкритим картрахунком, на який встановлено кредитний ліміт, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи відсутній договір на підставі якого відповідачці відкрито картковий рахунок з 06.06.2017, із встановленням кредитного ліміту.

Надані суду копії документів, у тому числі анкета-заява від 15.04.2019 року, даних про те, що 15.04.2019 року відповідачкою було отримано саме картку «World Black Edition», наданий розрахунок не містить, як не містить таких даних і довідка про видані картки. Із дослідженого судом розрахунку заборгованості вбачається, що на момент початку розрахунку вже обліковується заборгованість, яка значно перевищує суми, які були отримані відповідачкою відповідно до цього ж розрахунку.

Долучена до позовної заяви копія "паспорту споживчого кредиту" з використанням кредитних продуктів "картка універсальна", "картка універсальна Gold", "картка Platinum" та ін., не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, згідно змісту заяви позичальника, відповідно до якої, позичальник погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг; форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. У вказаному вище "паспорті споживчого кредиту" вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.

Більше того, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічні висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі заявленому позивачем, оскільки позивачем не доведено розмір наданого кредиту, суму заборгованості, період за яким вона утворилася.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.08.2023 року

Головуючий Т.В. Одринська

Судді Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова

Виготовлено з АСДС 17.08.2023

Помічник судді: О.М. Жолонка