КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3473/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення суми, -

установив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із позовом до ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення суми, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 квітня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №98034а5кш, предметом якого є її майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 .

13 листопада 2015 року в період дії договору страхування сталася подія з ознаками страхового випадку: нею було виявлено механічні пошкодження на застрахованому транспортному засобі, внаслідок чого їй було заподіяно матеріальний збиток.

14 листопада 2015 року позивач подала до страхової компанії письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування.

Згідно умов договору відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування в строк до 11 грудня 2015 року включно.

03 грудня 2015 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, так як за їх думкою страхувальник надала страховику неправдиву інформацію про факт настання страхового випадку.

Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року та постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року, було встановлено неправомірність відмови страховика у виплаті страхового відшкодування та присуджено стягнути із відповідача на її користь страхове відшкодування в розмірі 30334,02 грн.

Страхове відшкодування в розмірі 30334,02 грн було сплачено їй лише 07 серпня 2018 року.

Посилаючись на те, що відповідач прострочив їй виплату страхового відшкодування, просила стягнути з відповідача на її користь за період з 12 грудня 2015 року по 06 серпня 2018 року: пеню у розмірі 2939,36 грн; інфляційні у розмірі 10101,23 грн; 3% річних у розмірі 2415,92 грн, а також судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 206,04 грн пені; 151,58 грн інфляційних; 254,31 грн 3% річних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що спір між сторонами виник у зв`язку з простроченням відповідачем, як страховиком виплати страхового відшкодування позивачу, як страхувальнику за договором добровільного страхування транспортного засобу внаслідок прийняття страховиком з самого початку безпідставного рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке в подальшому було визнано судом неправомірним.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року та постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року було встановлено неправомірність відмови страховика у виплаті страхового відшкодування та присуджено стягнути із відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 30334,02 грн.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був у строк, встановлений договором страхування, тобто до 11 грудня 2015 року визнати випадок страховим, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та сплатити таке відшкодування, а позивач, в свою чергу, мала право на отримання такої страхової виплати до 11 грудня 2015 року.

Разом з тим, зобов`язання зі сплати страхового відшкодування було виконано відповідачем лише майже через 3 роки від встановленого договором строку - 07 серпня 2018 року.

В свою чергу, суд першої інстанції своїм рішенням фактично пішов всупереч загальним принципам інституту відповідальності боржників у випадку прострочення ними грошового зобов`язання, давши останнім право уникнути такої відповідальності на період судової тяганини між сторонами щодо стягнення основного грошового зобов`язання, навіть у разі коли такий спір буде вирішено повністю на користь кредитора.

Просила, скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АРКС» подало відзив, обґрунтовуючи його тим, що під час укладення Договору страхування його сторонами, за взаємною згодою, визначено предмет страхування, права та обов`язки сторін, порядок вирішення спорів та відповідальність сторін.

Так, розділом 33.1 договору страхування визначено відповідальність сторін за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (окрім зобов`язання по сплаті страхового платежу).

В свою чергу, п. 33.3 Договору визначено, що Сторони домовилися, що в разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та/або визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування та/або щодо строків прийняття рішення Страховиком по заявленій Страхувальником події (у випаду коли позов подано до суду до прийняття Страховиком рішення по заявленою подією) на період з дати надходження позовної заяви до суду до вступу судового рішення в законну силу не нараховується пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інші) за неналежне виконання зобов`язань.

Таким чином, за період з дати надходження позову про стягнення страхового відшкодування до суду по дату вступу в законну силу рішення, пеня, інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних за неналежне виконання зобов`язань не нараховуються.

Відтак, рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року прийнято із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Просило, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 24 квітня 2015 року.

13 листопада 2015 року в період дії договору страхування сталася подія з ознаками страхового випадку.

14 листопада 2015 року позивач подала до страхової компанії письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування.

03 грудня 2015 року відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 30334 грн. 02 коп. задоволено.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення розгляду касаційної скарги.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишено без змін, поновлено виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року.

07 серпня 2018 року страховиком виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 30334,02 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 206,04 грн, інфляційні у розмірі 151,58 грн., а також 3% річних у розмірі 254,31 грн., суд першої інстанції виходив з наступного.

Пунктом 33.1 укладеного між сторонами договору передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 33.3 договору, сторони домовилися, що в разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та/або визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування та/або щодо строків прийняття рішення страховиком по заявленій страхувальником події (у випадку, коли позов подано до суду до прийняття страховиком рішення за заявленою подією) за період з дати надходження позовної заяви до суду до вступу судового рішення в законну силу не нараховуєтеся пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інші) за неналежне виконання зобов`язань.

Таким чином, сторони договору погодили те, що у разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування не нараховуєтеся пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інші) за період з дати надходження позовної заяви до суду до вступу судового рішення в законну силу.

Суд прийшов до висновку, що період для нарахування пені, інфляційних, 3% річних повинен бути з 12 грудня 2015 року по 10 лютого 2016 року (дата подання до суду позову про стягнення страхового відшкодування), з 27 червня 2018 року по 06 серпня 2018 року.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних та 3% річних погоджується і колегія суддів, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з урахуванням вищезазначених норм матеріального законодавства, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача пені, інфляційних та 3% річних.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з розміром стягнутої пені, інфляційних та 3% річних.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 273, ст. 384 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

У справі яка переглядається, ухвала апеляційного суду, якою залишено без змін рішення районного суду про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування, датована 19 жовтня 2016 року.

Відтак, період для нарахування пені, інфляційних, 3% річних є наступним: з 12 грудня 2015 року по 10 лютого 2016 року (дата подання до суду позову про стягнення страхового відшкодування) та з 19 жовтня 2016 року (дата набрання законної сили рішенням суду) по 06 серпня 2018 року (дата перед фактичним виконанням рішення суду).

Таким чином, згідно п. 33.1 договору пеня складає 1495,47 грн. (30334,02 грн. х 0,01 / 100) х 493 дн.

Розрахунок інфляції здійснюється за наступною формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Розрахунок інфляції за період з 12 грудня 2015 року по 10 лютого 2016 року:

IIc (100,70 : 100) x (100,90 : 100) = 1.01606300

Інфляційне збільшення: 30334,02 x 1.01606300 - 30334,02 = 487,26 грн.

Розрахунок інфляції за період з 19 жовтня 2016 року по 06 серпня 2018 року:

IIc (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (101,00 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) = 1.21003561

Інфляційне збільшення: 30334,02 x 1.21003561 - 30334,02 = 6371,22 грн.

Загальна сума інфляційних становить 6858,48 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за наступною формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

За період з 12 грудня 2015 року до 31 грудня 2015 року розмір 3% річних становить 49,86 грн (30334,02 x 3% x 20 : 365 : 100).

За період з 01 січня 2016 року до 10 лютого 2016 року розмір 3% річних становить 101,94 грн (30334,02 x 3% x 41 : 366 : 100).

За період з 19 жовтня 2016 року до 31 грудня 2016 року розмір 3% річних становить 183,99 грн (30334,02 x 3% x 74 : 366 : 100).

За період з 01 січня 2017 року до 06 серпня 2018 року розмір 3% річних становить 1453,54 грн (30334,02 x 3% x 583 : 365 : 100).

Загальна сума 3% річних становить 1789,34 грн.

Таким чином, загальна сума пені, інфляційних та 3% річних, які підлягають стягненню з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 становить 10143,29 грн. (1495,47 + 6858,48 + 1789,34)

Отже, висновок суду про необхідність стягнення на користь позивачки пені, інфляційних та 3% річних є вірним, однак суд невірно розрахував суму, яка підлягає стягненню, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви позивачем було сплачено 704,80 грн. судового збору, а за подання апеляційної скарги 1057,20 грн., що разом становить 1762 грн.

Оскільки апеляційний суд змінює рішення та частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 , що у відсотковому співвідношенні становить 65,62%, то з відповідача на її користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1156,22 грн. (65,62% від 1762 грн.).

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 10143,29 грн, з яких: пеня - 1495,47 грн., інфляційні - 6858,48 грн., 3% річних - 1789,34 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1156,22 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба