Провадження № 6/522/248/23
УХВАЛА

за розглядом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду

23 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі подання старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Теличко Наталії Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду 21.06.2023 року надійшло подання старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Теличко Наталії Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Подання старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Теличко Наталії Борисівни було обґрунтовано з посиланням на те, що у нього знаходиться виконавче провадження на примусовому виконанні у Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження ВП № 49177893 з примусового виконання виконавчого листу № 522/25149/14-ц, виданого 04.09.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 476 411 гривень 15 копійок.

Виконавче провадження було відкрито постановою від 30.10.2015 року, яка була направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у виконавчому листі.

Посилався на те, що у добровільному порядку вимоги виконавчого документу боржником не виконані. Боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, між тим станом на теперішній час ним не вжито жодних заходів щодо виконання вимог виконавчого документу та не надано жодних пояснень стосовно не виконання вимог виконавчого документа. Вказував, що виконавцем (дата виклику 07.02.2023 року) на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з`являвся. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє майно, але він одержує доходи в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради, однак кошти по рішенню суду не сплачує. Все вищевикладене, на думку приватного виконавця, свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Матеріали подання разом зі справою були передані судді 22.06.2023 року.

Ухвалою суду від 22.06.2023 року подання було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.06.2023 року.

У судове засідання 22.06.2023 року державний виконавець не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За розглядом подання судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Теличко Наталії Борисівни знаходиться виконавче провадження ВП № 49177893 з примусового виконання виконавчого листу № 522/25149/14-ц, виданого 04.09.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а з 14.07.2022 року на користь ОСОБА_3 , у розмірі 476 411 гривень 15 копійок.

30.10.2015 року головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби одеського міського управління юстиції Перчик В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49177893, та вказану постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено боржнику ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

09.09.2021 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Шенцевою О.П. винесено ухвалу. згідно якої подання державного виконавця головного державного виконання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управляння міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_2 задоволено.

До суду 20.10.2021 року надійшла заява ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, зазначивши, що суд введено в оману та викладено недостатні відомості про нього. Працюючи в поліції він оплачував борги, після звільнення оплачував борг з грошових коштів які отримував у якості соціальних виплат як учасника бойових дій АТО, будучи під слідством оплата боргу списувалася з його арештованого рахунку до ДВС, з`являвся за викликом до виконавця та виконавцю було відомо його місце проживання та його фінансовий стан.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси судді Шенцевої О.П. від 16.11.2021 року заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задоволено та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 скасовано.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 5100.4.3-1664/51.2-19 від 01.02.2019 року, боржник документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 22.09.2008 року.

Згідно ухвали суду від 14.07.2022 року заяву ОСОБА_3 по заміну сторони у виконавчому провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено та змінено стягувача- ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 49177893 від 30.10.2015 року її правонаступником ОСОБА_3 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на запит № 152910526 від 20.12.2022 року до ДПС України щодо перетину боржником державного кордону, відсутні дані щодо перетину боржником державного кодону.

Згідно Інформаційної довідки ДРПВНМ від 03.01.2023 року за боржником нерухоме майно не зареєстроване нерухоме майно.

Згідно відповіді на запит № 153410601 від 03.01.2023 року до ДФС України про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи, інформацію стосовно боржника-фізичної особи, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь фізичних осіб в ДФС України відсутня.

Згідно відповіді на запит № 153410608 від 03.01.2023 року до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні дані.

Згідно відповіді на запит № 155536031 від 07.02.2023 року до ДФС України про наявні рахунки у боржників-юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців. а також рахунки, відкриті боржником-юридичною особою через відокремлені підрозділи. боржник на обліку в ДФС не перебуває.

07.02.2023 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Теличко Н.Б. надіслано боржнику ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення Виклику державного/приватного виконавця за вих. № 4716, за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-В, та якою зобов`язано боржника з`явитись на прийом до виконавця з датою та часом на 14.02.2023 року о 09:30. Також одночасно зобов`язано надати достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності. У визначений день та час на прийом до державного виконавця боржник ОСОБА_2 не з`явився, не надав необхідні достовірні відомості відповідно до вимоги приватного виконавця, та не повідомив виконавцю про причини неявки.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 19 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

За змістом статей 12,81 ЦПК України обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань покладається, в даному випаду, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Ухилення боржником від виконання зобов`язання за виконавчим провадженням, не є тотожним поняттю не виконання судового рішення.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють невиконані зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, до виконання останніх.

Згідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що запобігання та недопущення в`їзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України покладено на Державну прикордонну службу України.

Пункт 2 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24 березня 2008 р. № 261/2008, щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 р. № 25-32/463№ 25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Водночас, Указом Президента України Зеленського В.О. №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 18 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Проте з поданого подання суд не вбачає чи сплачувався борг боржником протягом з 2015 року. Якщо сплачувався, то відсутня інформація щодо залишку боргу на теперішній час. Приватний виконавець зазначає, що боржник має дохід, пороте не вказує чи стягується борг в такому випадку.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що боржник 20.10.2021 року звертався до суду с заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій зазначав, що він оплачував борги, проте будь-якої інформації з приводу суми заборгованості суду не наведено.

За таких обставин подання приватного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку ОСОБА_2 та доказів на підтвердження цих фактів.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання, .

Керуючись ст. 441 Цивільно-процесуального кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", пунктом 5 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Теличко Наталії Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає чинності в момент її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23.06.2023 року.

Суддя Л.В. Домусчі