Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2440/21
Провадження № 2/553/100/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.06.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіна Є.В.,

при секретарі - Мотріченко О.В., Сіомашко В.Р.,

Козицькому Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_6 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій позивач вказує, що є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , власником іншої 1/3 частини є її син ОСОБА_7 . В квартирі на даний час зареєстровані 4 особи: позивач, її син ОСОБА_7 , відповідач по справі ОСОБА_5 разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 . Відповідач разом з донькою не проживають у будинку більше 1,5 років з лютого 2020 року, місце фактичного їх проживання не відоме. Відповідач разом з донькою добровільно знятися з реєстраційного обліку в квартирі, де не проживають, не бажає, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, так як збереження реєстрації перешкоджає їй у праві вільно розпоряджатися та користуватися житлом, підвищує розмір витрат на оплату комунальних послуг, які відповідач не компенсує, та перешкоджає у оформленні субсидії.

Просить визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.09.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Новікова М.О. надала до суду відзив, в якому вказала, що ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.12.2021 року, вони є батьками ОСОБА_6 . До березня 2020 року відповідач разом з донькою, чоловіком ОСОБА_7 та матір`ю чоловіка ОСОБА_4 постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 . В березні 2020 року ОСОБА_5 виїхала до Польщі для працевлаштування з метою покращення матеріального становища нашої сім`ї. Від`їзд до Польщі був узгоджений з чоловіком ОСОБА_7 , про що було достеменно відомо позивачу ОСОБА_4 . В квітні 2020 року ОСОБА_7 відвіз доньку до матері відповідача ОСОБА_8 , пославшись на те, що йому важко одному займатися вихованням доньки через зайнятість на роботі. Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Крім того, право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження. З 10.08.2020 року по 09.09.2020 року та з 01 серпня 2021 року по 15 серпня 2021 року відповідач разом з донькою, чоловіком ОСОБА_7 та матір`ю чоловіка ОСОБА_4 проживала в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначила, що особисті речі відповідачки та доньки ОСОБА_9 знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 . Вважає, що з 15.08.2021 року не проживає в цій квартирі з поважної причини в зв`язку з трудовою зайнятістю в Польщі, а тому не втратили право користування даним житловим приміщенням. Зазначила, що трудовий договір за яким ОСОБА_5 працює в Польщі, закінчується 31.08.2022 року, вона має намір повернутися до України та буде разом з донькою проживати в квартирі АДРЕСА_1 .

14.02.2023 року від третьої особи ОСОБА_7 надійшло письмове пояснення, в якому вказав, що відповідачка не їхала за кордон в інтересах сім`ї, щоб заробити коштів, адже вони з нею фактично не ведуть спільного господарства з лютого 2020 року, коли вона пішла з сім`ї разом з донькою і з того ж часу фактично не проживають у квартирі, що належить його матері та йому. Про те, що ніякого спільного господарства у них не було з лютого 2020 року і ні про які інтереси родини відповідачка не думала, виїжджаючи за кордон, свідчить той факт, що Ленінським районним судом м. Полтави задоволено його позов про розірвання шлюбу з відповідачкою, рішення по якому набрало законної сили. Щодо аргументації відповідачки про нібито відсутність іншого житла у неї та дитини, то вже 2 роки відповідачка чудово себе почуває, покинувши його, і весь цей час жодних звернень з приводу того, що вона не має житла але бажає проживати в квартирі його матері, не було. Більш того, їх спільну дитину відповідачка за власною ініціативою вивезла в інше місто, де донька, наскільки йому відомо, проживає з матір`ю відповідачки, а тому не зрозуміло, що заважає відповідачці зареєструвати доньку в квартирі матері відповідачки і не створювати при цьому ситуацій, коли його мати, будучи власником своєї квартири, не здатна оплатити по ній комунальні платежі, так як там рахуються дві особи, що фактично не проживають в квартирі. Не зрозумілі посилання відповідачки на осіб, що вказані у відзиві на позов, так як дані особи взагалі не проживають в м. Полтаві, а тому фактично не можуть бути обізнані в ситуації, що склалася. Будь-яка інформація вказаним у відзиві особам могла стати відомою виключно зі слів відповідачки, а тому не може бути належним доказом по справі. Зазначив, що підгримує в повному обсязі позовну заяву ОСОБА_4 та просить суд його задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.06.2023 року провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в частині позовних вимог про визнання малолітньої ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - квартирою АДРЕСА_1 закрито.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає разом з сином ОСОБА_7 , також в квартирі зареєстрована колишня невістка ОСОБА_5 та онука ОСОБА_10 . На початку 2020 року ОСОБА_5 виїхала з квартири, не проживає в ній з березня 2020 року, комунальні послуги не сплачує. ОСОБА_11 проживала з нею деякий час, проте з квітня 2020 року, мешкає разом з іншою бабусею в м. Кривий Ріг. Реєстрація відповідача ОСОБА_5 заважає їй отримати субсидію, на прохання добровільно знятися з реєстрації відповідач не погоджується. Зазначила, що ОСОБА_5 квартиру залишила з власної ініціативи, в подальшому з`явилась лише один раз на початку 2021 року для того, щоб забрати особисті речі, намірів проживати у вказаній квартирі не висловлювала. Позивач наголосила, що перешкод відповідачу у користуванні житлом ніхто не чинив, ключі від квартири віддати вона не вимагала, замки на вхідних дверях не змінені до цього часу. Відтак відповідач вільно забрала свої особисті речі та речі дитини з квартири в той час, коли позивача не було вдома. Наразі в квартирі особисті речі ОСОБА_5 відсутні, є лише деякі речі онуки, які непотрібні відповідачці, одяг, з якого дитина виросла.

Представник позивача адвокат Оніпко Є.А. підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить судове засідання проводити за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_5 суду пояснила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , вони є батьками доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . 06.03.2020 року вона поїхала до Польщі на заробітки, оскільки були борги, працювала за контрактом, укладеним на строк до кінця серпня 2022 року. Про це достовірно знали як позивач, так і ОСОБА_7 . Вона неодноразово, близько 3 разів, приїздила до м. Полтави, в тому числі в серпні 2020 року, влітку 2021 року та взимку 2022 року, проживала у квартирі, перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив. Заперечує проти зняття з реєстрації її разом з донькою, оскільки не має іншого житла. Вказала, що збирається повертатися до м. Полтави та щомісячно переказувала кошти колишньому чоловіку. У неї були ключі від квартири, де вони поділись не знає, тому коли останній раз приїздила в м. Полтаву разом з донькою, до квартири не змогла потрапити, оскільки двері ніхто не відчинив, вони пішли на роботу до ОСОБА_12 , проте оскільки він був зайнятий, поїхали з м. Полтави. Донька з 12 чи 14 квітня 2020 року не проживає в спірній квартирі, оскільки ОСОБА_7 привіз дитину до її матері, з якою вона мешкає до цього часу у м. Дніпро або у м. Кривий Ріг, де ходила до дитячого садочка. Вказала, що у власності нерухомості не має, у її матері є у власності житло, але в ньому не можливо проживати, оскільки там триває ремонт. В м. Дніпрі є квартира, де проживає її мама на даний час, вона належить чоловіку матері. З ОСОБА_7 розлучатись наміру не мала, про ухвалення рішення про розірвання шлюбу дізналась на початку 2022 року, його не оскаржувала. Підтвердила, що перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив, ключі віддати не просили. Зазначила, що проти задоволення позову заперечує, має намір повернутись до м. Полтави на постійне проживання разом з дитиною.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Новікова-Фесенко М.О. в судовому засіданні заперечували про задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, в останнє судове засідання не з`явилася, звернувшись з заявою про проведення судового засідання у її відсутність та відсутність відповідача, вказала, що з приводу позовних вимог про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, зазначивши, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2350 від 16.09.2019 року, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., також ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є власниками кожен по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого 30.11.2006 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у встановленому законом порядку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 273390905 від 06.09.2021 року.

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, та є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони по справі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , малолітня ОСОБА_6 , а також третя особа ОСОБА_7 зареєстровані та проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується також довідкою Департаменту з питань реєстрації Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради № 01-12-05-09/5717 від 10.09.2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позові послалась на те, що відповідач ОСОБА_5 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з лютого 2020 року. Залишила квартиру добровільно, пішла з сім`ї, покинувши чоловіка, з того часу відповідач спірним житлом не користується, участі в його утриманні не бере.

Цими ж обставинами обґрунтоване і пояснення третьої особи ОСОБА_7 .

На підтвердження обґрунтованості вказаних доводів позивачем надано суду Акт від 02.09.2021 року, складений та підписаний сусідами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (що проживають, відповідно, у квартирах АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ), згідно з яким вони підтверджено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , які проживали: АДРЕСА_6 , більше проживають - Лілія з лютого 2020 року, а Аню забрала бабуся з квітня 2020 року в Кривий Ріг, та по даний час місце проживання вказаних осіб сусідами невідоме.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_5 у спірній квартирі підтвердили також допитані судом за клопотанням відповідача свідки.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що є сусідкою родини ОСОБА_16 , з 1987 року проживає в будинку по АДРЕСА_7 . На даний час в квартирі АДРЕСА_6 проживає ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , раніше проживала ОСОБА_5 з донькою. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що ОСОБА_5 виїхала в інше місто та не проживає близько 2 років. В спірній квартирі останні 2 роки не бувала, онуку позивачки останній рік не бачила. Сусіди казали, що ОСОБА_17 покинула ОСОБА_12 та виїхала до іншого міста.

Свідок ОСОБА_15 , яка проживає у кв. АДРЕСА_5 , суду пояснила, що проживає за вказаною адресою з березня 1987 року, є сусідкою родини ОСОБА_18 . Їй відомо, що на даний час у квартирі АДРЕСА_6 проживає ОСОБА_4 та її син ОСОБА_7 . До виїзду за кордон в квартирі також проживала невістка ОСОБА_5 разом з донькою. З березня 2020 року, коли розпочався Ковід, ОСОБА_5 з дитиною не проживає у цій квартирі, вона їх з того часу не бачила. Зазначила, що іноді буває у квартирі ОСОБА_4 , але на речі у квартирі не звертає увагу, а тому не може сказати чи є у квартирі речі ОСОБА_5 . Про те, що ОСОБА_5 разом з донькою виїхала закордон, їй відомо зі слів ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_5 не заперечувала той факт, що не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Наполягала на тому, що житло залишила тимчасово у березні 2020 року, оскільки за погодженням з чоловіком ОСОБА_7 виїхала на роботу до Польщі, де працювала за контрактом. Відповідач наголосила на тому, що нерухомого майна у власності не має, можливості проживати в іншому місці в Україні не має, своє речі з квартири не забирала, вивезла лише частину речей доньки, яка з квітня 2020 року проживала разом з її матір`ю у м. Кривий Ріг.

Допитана за клопотанням представника відповідача як свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що знає ОСОБА_4 як завідувача дитячого садку, також знайома з відповідачкою ОСОБА_5 , з якою разом працювали та мають дітей одного віку. Їй відомо, що ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_2 , вони постійно зустрічалися та контактували. У березні 2020 року ОСОБА_5 поїхала в Польщу на заробітки, в серпні 2020 року, серпні 2021 року та січні 2022 року приїздила до м. Полтави, так як ОСОБА_5 не місцева, думає, що в ці періоди вона проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_5 приїжджала в м. Полтаву влітку 2021 року, вони разом складали її особисті речі у 2-3 коробки, вона допомагала виносити їх з квартири, ці речі ОСОБА_5 відправляли ОСОБА_20 поштою. Це єдиний раз, коли вона була в цій квартирі, зазвичай вони зустрічалися біля будинку. Наскільки їй відомо, ОСОБА_5 самостійно прийняла рішення їхати до Польщі, коли вона поїхала, дитина залишилась проживати у м. Полтаві, а потім на деякий час дитину забирала інша бабуся. Зараз ОСОБА_5 проживає у Польщі разом з донькою.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_5 , яка з 2010 року проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_6 . В березні 2020 року її донька поїхала на заробітки до Польщі зі згоди чоловіка, у якого були борги, у Польщі працювала за контрактом, який тривав 2 роки. У квітні 2020 року чоловік доньки привіз їй онуку, з того часу дитина проживала разом з нею. Коли донька приїздила за кордону, забирала доньку, а коли поверталась за кордон, знову залишала з нею. Донька приїздила до м. Полтави влітку 2020 року, влітку 2021 року та в січні 2022 року і проживала за місцем реєстрації. На даний час донька з онукою проживає у Польщі через війну. Їй відомо, що донька приїздила у АДРЕСА_6 , звідки забирала деякі необхідні особисті речі, одяг та взуття, але решта її речей залишились там. До війни донька збиралася повертатися до України і жити за місцем реєстрації, але на даний час через війну вони проживають у Польщі.

На підтвердження доводів, якими обґрунтовує заперечення проти позову, відповідач надала суду ряд документів.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 294632236 від 14.01.2022 року за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , не зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно §§ 1, 2 договору доручення, укладеного 20.03.2020 року в Кобильниках між ОСОБА_22 , яка веде підприємницьку діяльність під назвою "Приватний будинок для літніх людей ОСОБА_23 " та ОСОБА_24 , на підставі цього договору Замовник доручає Виконавцю: обов`язки санітарки, допомогу у роботі, яку виконує доглядач за літньою особою чи інвалідом у Приватному Будинку для літніх людей у Кобильниках. Виконавець зобов`язався виконати роботи, зазначені в § 1, у період з 20 березня 2020 року по 31 травня 2020 року.

01.06.2020 року між приватним будинком для літніх людей ОСОБА_23 в особі власника ОСОБА_23 та ОСОБА_24 укладений трудовий договір на визначений період з 01.06.2020 року по 30.11.2021 року, згідно з Дозволом на роботу типу А № 15218/20, згідно якого сторони згодили наступні умови працевлаштування: вид погодженої роботи догляд за літньою людиною, місце виконання роботи Кобильники, робочий час - 1/1 повний робочий день. Дата початку роботи 01.06.2020 року.

Відповідно до договору-доручення від 01.09.2021 року, укладеного між замовником Стоматологічною Практикою ГА-ДЕНТ А.Адамовіч-Пахоцка, Г.Янкевіч-Цешиньскі та виконавцем Соколовою Лідією (п. 1, 2), замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: асистент стоматолога. Виконавець зобов`язується виконати роботи, зазначені в договорі, у період з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року.

Згідно відміток в паспорті громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , вона неодноразово перетинала державний кордон України: 07.03.2020 року виїхала з території України до Польщі, а 10.08.2020 року в`їхала з Польщі до України, 09.09.2020 року виїхала з території України до Польщі, 01.08.2021 року в`їхала з Польщі до України, 15.08.2021 року виїхала з території України до Польщі.

Наявні у справі докази безперечно доводять той факт, що відповідач ОСОБА_5 в період з 20 березня 2020 року по 31 травня 2020 року, з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2021 року та з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року офіційно працювала у Польщі.

Відповідач неодноразово виїжджала до вказаної країни, де перебувала в період часу з 07.03.2020 року до 10.08.2020 року, з 09.09.2020 року до 01.08.2021 року, з 15.08.2021 року.

Позивач ОСОБА_4 і третя особа ОСОБА_7 вказували, що причиною залишення відповідачем належної їм квартири у лютому 2020 року стало припинення шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , шлюб яких в подальшому був розірваний рішенням суду, що не заперечувала відповідач, яка зазначила, що відповідне судове рішення не оскаржувала.

При цьому, відповідачем не спростовано того факту, що вона залишила квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , саме у лютому 2020 року, за обставин, не пов`язаних з працевлаштуванням у Польщі. Крім того, очевидно, що територію України вона залишила 07.03.2020 року, тоді як контракт укладений нею лише 20.03.2020 року, у зв`язку з чим відповідні доводи відповідача, наведені в обґрунтування позовних вимог, суд визнає неспроможними.

Встановлені судом обставини справи та досліджені докази не доводять той факт, що відповідач, повернувшись до України, в період з 10.08.2020 року по 09.09.2020 року, з 01.08.2021 року по 15.08.2021 року постійно проживала у спірній квартирі. Позивач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_7 як власники спірної квартири, які постійно і безперервно у ній проживають, вказані доводи відповідача заперечували, об`єктивних доказів на спростування тверджень позивача та третьої особи відповідачем суду надано не було.

Не спростовано відповідачем ОСОБА_5 також шляхом надання суду належних і допустимих доказів і доводи позивача про те, що вона у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні її особисті речі.

Сама відповідач та допитана за її клопотанням свідок ОСОБА_19 підтверджували факт добровільного вивозу ОСОБА_4 зі спірної квартири особистих речей. При цьому, підстав припускати, що вона вивозила лише частину своїх речей, не встановлено.

Надана відповідачем суду СМС-переписка з ОСОБА_7 в соціальній мережі Viber, відповідно до якої 04.09.2021 року ОСОБА_7 повідомляв ОСОБА_5 про те, що склав у 4 пакети її речі й речі доньки та просив вказати, за якою адресою необхідно відправити пакети з речами, на переконання суду, підтверджує лише факт припинення між ними сімейних стосунків, залишення відповідачем у квартирі лише незначної частини речей, доля яких у неї інтересу не викликає, та, на переконання суду, доводить той факт, що підставою залишення відповідачем житла за адресою: АДРЕСА_2 , було саме припинення сімейний відносин з чоловіком ОСОБА_7 . Тим паче, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що вона вважає спірну квартиру своїм постійним місцем проживання, бере участь в її утриманні та не втрачала наміру проживати у ній, а з пояснень самої відповідача ОСОБА_5 та допитаної як свідка її матері ОСОБА_21 встановлено, що у останньої у власності є квартира у м. Кривий Ріг, де у відповідача є можливість проживати.

Таким чином, встановлені судом обставини та наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачем під час судового розгляду справи не спростовані обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не доведено того факту, що вона не втратила зв`язок з житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , де ані вона, ані її донька не мешкають більше трьох років.

Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З досліджених доказів суд встановив, що відповідач ОСОБА_5 маючи об`єктивну можливість користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , яке є власністю позивача ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_7 , перешкод у чому власники квартири їй не чинили, припинила проживати у ньому без поважних причин, залишила його за власним бажанням, у такий спосіб на свій розсуд розпорядилася своїм правом щодо обрання місця проживання, проте добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу як власнику повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, а тому права позивача підлягають судовому захисту.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_5 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , за цією адресою не проживає з лютого 2020 року без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні квартирою його власнику та обмежує у праві вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_25 (місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), треті особи ОСОБА_3 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради (місцезнаходження м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 39, код ЄДРПОУ - 05384710), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 21.06.2023 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна