ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 699/967/22
Провадження № 22-ц/821/357/23
Категорія: 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

представник позивача: адвокат Білоус Андрій Володимирович

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року (ухваленого в приміщенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області під головуванням судді Гусарової В.В.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

04 серпня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, щоОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 16.11.2017 року.

Банк вказує, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Банк зазначає, що на підставі договору надання банківських послуг було відкрито кредитнийкартковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування, який у подальшому було збільшено.

АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте, ОСОБА_2 взяті на себе в добровільному порядку зобов`язання за кредитним договором не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, як зазначає банк, станом на день смерті позичальника утворилася заборгованість у загальному розмірі 6773,27 грн, яка складається із наступного:

6619,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту,

в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;

6619,57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

153,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн. - заборгованість з відсотками на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України;

0,00 грн. - нарахована пеня;

0,00 грн. - нараховано комісії.

АТ КБ «ПриватБанк» у своїй заяві посилається на те, що відповідачка ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином кредиторові належить право пред`явлення вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину.

Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із відповідним позовом до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області та просило постановити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у загальному розмірі 6773,27 грн, а також понесені банком судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду, зокрема, мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців померлого ОСОБА_2 вступив у спадщину та що спадкодавцеві належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість.

Крім того, за висновками суду, сам факт реєстрації місця проживання відповідачки за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є безумовною підставою того, що саме ОСОБА_1 є спадкоємцем та прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 09 лютого 2023 року, АТ КБ «ПриватБанк» вважаючи, що оскаржуване рішення винесене із порушенням норм процесуального та із неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що мають значення для справи та без належної оцінки наявних по справі доказів, просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, а також стягнути з відповідачки понесені банком судові витрати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із відповідачки ОСОБА_1 заборгованості кредитором спадкодавця, суд першої інстанції необґрунтовано послався на ненадання позивачем належних та допустимих доказів того, що відповідачка фактично прийняла спадщину і є спадкоємцем після смерті померлого ОСОБА_2 .

Банк зазначає, що ОСОБА_1 є фактичним спадкоємцем в силу ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника ОСОБА_2 та відповідачки, однак вказані докази судом першої інстанції не було прийнято до уваги.

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» посилається в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, не з`ясував правовий статус будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та хто є його власником.

Також вказує, що відповідачка не надала доказів, що розмір майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 16 листопада 2017 року (а.с. 21).

У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви банк додав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунок заборгованості (а.с. 22-69).

Як вбачається із вищевказаної Анкети-заяви, остання містить фактично анкетні дані ОСОБА_2 , підпис позичальника та датована 16 листопада 2017 року. В даній заяві не вказано суму кредиту (кредитного ліміту, процентної ставки по кредиту, процент в місяць, щомісячної комісії, а також розмір пені і штрафу).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 321, виданим Корсунь Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 81).

За життя ОСОБА_2 , в порушення умов кредитного договору взятих на себе зобов`язань не виконав, непогашена заборгованість за розрахунком банку становить 6773,27 грн. (а.с. 8-12).

04.08.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» до Корсунь Шевченківської державної нотаріальної контори направлена претензія кредитора (а.с. 83).

15.09.2021р АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідачки було направлено лист претензію (а.с. 85).

Як вбачається з копії паспорта відповідачки, остання перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 21.09.1993 року (а.с. 78-80).

Згідно довідки Корсунь Шевченківської міської ради Черкаської області № 02-27/3201 від 05.08.2022р місце проживання відповідачки зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 102).

Згідно листа Корсунь Шевченківської нотаріальної контори Черкаської області спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами на прийняття спадщини у нотаріальну контору не звертались. Зазначене підтверджується витягом з спадкового реєстру № 63121092 від 08.01.2021 року (а.с. 84, 129).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 16 листопада 2017 року було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій заповнено графи особистих даних (а.с. 21).

Разом з тим, із вказаної Анкети-заяви неможливо встановити, який саме кредит отримав позичальник, на яких умовах та на яку картку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком складала 6773,27 грн. Факт смерті позичальника підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.81).

04 серпня 2021 року Банк направив до КорсуньШевченківської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просив повідомити, чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, про видані свідоцтва про право на спадщину та осіб, які їх отримали (а.с. 83).

Із відповіді Корсунь Шевченківської нотаріальної контори Черкаської області вбачається, що станом на 07 вересня 2021 року спадкоємці померлого із заявами на прийняття спадщини у нотаріальну контору не звертались, спадкова справа №2/2021 від 08 січня 2021 року заведена на підставі претензії кредитора ПАТ «Ідея Банк» (а.с. 84).

15 вересня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслав відповідачці ОСОБА_1 лист-претензію про обов`язок сплатити заборгованість перед Банком у повному обсязі відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України (а.с. 85).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вступив у спадщину та що спадкоємцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість.

Крім того, суд першої інстанції послався у своєму рішенні на те, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачки за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме ОСОБА_1 є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначене також міститься у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, в якому зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника /позичальника/ за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати положення ст. 1282 ЦК України про те, що спадкоємці боржника за умови прийняття ними спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного ними у спадщину.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

У разі неотримання від спадкодавцяу спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Колегія суддів звертає увагу на те, що від з`ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами п`ятою сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із матеріалів справи, за адресою місця реєстрації проживання позичальника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 (а.с. 154), зареєстрована відповідачка ОСОБА_1 (а.с. 153).

Обґрунтовуючи підстави заявленого позову, банк посилався на те, що ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановивши, що на обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження того, що відповідачка є спадкоємцем померлого позичальника (за законом чи за заповітом), прийняла спадщину після його смерті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на його необґрунтованість.

У цьому аспекті місцевим судом правильно враховано, що реєстрація місця проживання відповідачки за адресою місця проживання позичальника ОСОБА_2 не є безумовним підтвердженням того, що вона є його спадкоємцем та фактично прийняла спадщину після його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 (за законом чи заповітом), а також, що вона постійно проживала за місцем своєї реєстрації на час відкриття спадщини.

Крім того, матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_3 протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявила про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, як і не містять будь-яких доказів на підтвердження наявності у спадкодавця рухомого та/або нерухомого майна/, а також вартості такого майна, не зважаючи на те, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, згідно з положеннями ч.1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є відкритою та загальнодоступною.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Враховуючи недоведеність позивачем обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємців померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, в тому числі щодо наявності, об`єму, вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необгрунтованість заявлених банком позовних вимог.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактично, наведені в апеляційній скарзі доводи, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258,374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 рокуу справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця- залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук

/ текст постанови суду виготовлений 06 квітня 2023 року/