РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участю секретаря Лавріненко Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 26.12.2022 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 20.08.2016 року Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №490; після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. У позовній заяві ОСОБА_1 викладена наступна позиція. 20.08.2016 року між нею та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб, під час якого у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає і надалі проживатиме разом з нею. З відповідачем спільно вони не проживають з 24.02.2022 року. Причиною припинення подружнього життя стала подружня зрада чоловіка та його обман. За шість місяців окремого проживання жодних намірів примиритись, щоб зберегти сім`ю не було. На разі шлюб існує лише формально, миритись вона не бажає. Позов про розподіл майна буде заявлятись окремо (а.с.1-2).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 01.02.2023 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, зокрема з повідомленням відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

Сторони за їх належним викликом в судове засідання не з`явились.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши представлені письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6) та копій свідоцтв про зміну імені серії НОМЕР_2 (а.с.7) й НОМЕР_3 (а.с.8) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20.08.2016 року; дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_5 , відповідача Нагнійний; після державної реєстрації шлюбу позивачу в справі було присвоєно прізвище " ОСОБА_6 ", та 04.01.2017 року відповідач змінив власне прізвище на " ОСОБА_3 ", 23.03.2017 року позивач змінила прізвище на " ОСОБА_3 ".

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.9) вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії довідки Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради від 31.03.2022 року №527- (а.с.26) позивач ОСОБА_1 була взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою місця перебування: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП "Жмеринкакомунсервіс" від 12.09.2022 року №990 (а.с.12) та акту від 12.09.2022 року, складеного комісією КП "Жмеринкакомунсервіс" (а.с.13), позивач фактично проживає разом з донькою ОСОБА_7 , 2017 року народження, без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно вимог ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спору про майно чи про місце проживання дитини між сторонами за обсягом позовних вимог не заявлено.

Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам сторін, відповідачем наразі не заперечені та не спростовані ні в який спосіб.

Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено.

Як встановлено судом, сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, в їх сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

При цьому, вимога власне щодо залишення позивачу прізвища " ОСОБА_3 ", не підлягає вирішенню по суті судом у даній справі, яка належно визначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за обставинами відсутності підстав її розгляду в порядку окремого провадження, виключно в межах та за особливостями якого законом передбачено певне право суду, яке втім обмежується можливістю зазначення лише зміни прізвища тим з подружжя, який його змінив під час державної реєстрації шлюбу, проте, не охоплює можливості вирішення судом питання щодо залишення такого прізвища незмінним.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені нею при подачі позовної заяви до суду в розмірі 992,40 грн (а.с.3).

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року в справі 820/479/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано копію посвідчення адвоката на ім`я ОСОБА_8 (а.с.16), копію ордеру серії ВН №129389 від 26.12.2022 року (а.с.15) та квитанцію до прибуткового касового ордеру №19 від 13.09.2022 року.

Однак, стороною позивача не надано розрахунку, детального опису виконаних адвокатом робіт та договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи відсутність розрахунку витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про відмову у стягненні даного виду судових витрат в розмірі 2500 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 81, 82, 89, 137, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, ст.3, 24, 56, 105, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зареєстрований 20.08.2016 року Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №490.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про залишення за нею прізвища " ОСОБА_3 " та щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 гривень витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканця АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , мешканки АДРЕСА_2 ) 992 гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.