Справа № 236/4187/21
Провадження № 2/243/412/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Лисенко Н.В.

представника відповідача Шашкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій областіпро стягнення недоотриманої спадщини у виді страхових виплат,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на підставі ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 22.10.2021 про передачу справи за підсудністю надійшла позовна заяваОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій областіпро стягнення недоотриманої спадщини у виді страхових виплат.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя мати позивачки перебувала на обліку та отримувала страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на втробництві та професійних захворювань України в м. Єнакієве Донецької області. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 № 252-VIII, а також Закону України від 16.09.2014 № 1680- VII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» м. Єнакієве Донецької області визнано тимчасово окупованою територією. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на втробництві та професійних захворювань України в м. Єнакієве Донецької області було переміщено із зони проведення АТО та зареєстровано у м. Торецьк. На виконання рішення адміністративної комісії виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на втробництві та професійних захворювань України від 01.11.2015, доведеного листом ВД Фонду від 20.11.2015 № 1492-03-2 з 01.12.2015 призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділенні, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою. Отже, особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Страхові виплати матері позивачки були припинені відповідним відділенням у зв`язку із закінченням терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи. В жовтні 2014 року мати позивачки ОСОБА_2 зверталася до Торецького міського відділення УВД ФССУ в Донецькій області, де отримала страхові виплати за жовтень 2014 року по 30.04.2015. З 01.05.2015 страхові виплати матері позиваки були припинені, та мати за життя не зверталася до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з відповідною заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа. Однак вважає, що її мати незважаючи на закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи мала право на нарахування та виплату вказаних виплат, а вона як спадкоємець після смерті матері, згідно ст. 1227 ЦК України має право на отримання цих виплат в порядку спадкування за законом. У зв`язку з чим просить суд визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області щодо припинення щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності померлою ОСОБА_2 з 30.04.2015 по 04.05.2020; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість недоотриманих страхових виплат померлої ОСОБА_2 з 30.04.2015 по 04.05.2020 на користь ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом.

Позивачка та її представник - адвокат Першина І.М., що діє на підставі ордеру серія ДН № 153629 від 01.03.2021 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. В позовній заяві позивачка просила суд розглянути справу за її відсутності, крім того на адресу суду надійщли заяви як від позивачки, так і її представника про розгляд справи за їх відсутності, та просили суд заявлені позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Шашков В.В., що діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 19.01.2023 в судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити в задволенні позовних вимог позивачки у повному обсязі.

В поданому до суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відзиві на позов зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України перебувала на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 №252-VIII «Про

визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в

яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Закону

України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах

Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 №1680-VII, м. Єнакієве визнано

тимчасово окупованою територією. ОСОБА_2 з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, як внутрішньо

переміщення особа отримувала щомісячні страхові виплати у Торецькому міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в

Донецькій області. У відділенні була виплачена заборгованість по страховим

виплатам за травень вересень 2014 року.

З 01 травня 2015 року нарахування та виплата страхових виплат ОСОБА_2

припинено у зв`язку з закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи,

виданої управління соціального захисту населення Торецької міської ради. Починаючи з травня 2015 року ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена

особа із заявою про продовження страхових виплат до будь-якого відділення Фонду

соціального страхування України, яке перемістилось на територію підконтрольній

українській владі не зверталася, тому не мала права на нарахування та отримання

страхових виплат. Щомісячні страхові виплати ОСОБА_2 за період з 01 травня 2015 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 не нараховувалися та не сплачувалися. Пункт 6 частини 1 статті 46 Закону №1105, передбачає припинення страхових

виплат, зокрема, в інших випадках, передбачених законодавством. Частиною 10 статті 47 Закону України № 1105-XIV передбачено, що тільки належні

суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які

мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі

їх відсутності включаються до складу спадщини.

Отже, на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_2 не були

нараховані страхові виплати, які б включалися до складу спадщини. Право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку

трудового каліцтва згідно із ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому

вимоги спадкоємця ОСОБА_1 про зобов`язання Управління виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

нарахувати та виплатити заборгованість з недоотриманих страхових виплат померлої

ОСОБА_2 , з 30 квітня 2015 року по 04 травня 2020 року на користь

ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом є безпідставними, оскільки вона не набула право на отримання не нарахованих, та не виплачених страхових

виплат. У зв`язку з чим, Головне управління ПФУ в Донецькій області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 22.04.1959.

За життя мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Єнакієве Донецької області, що проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: з належного їй майна, з належної їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_2 заповідала ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом посвідченого приватним нотаріусом Єнакієвського міського нотаріального округу від 18.05.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 1937.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 28 жовтня 2020 року Жданівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієве Донецької області, в Україні померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62281556 від 30.10.2020 слідує, що приватним нотаріусом Панченко А.В. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 66670910, номер у нотаріуса 151/2020, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Єнакієве Донецької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду у Донецькій області від 01.12.2020 № 37.01-03/1725 наданого на запит приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченка А.В. слідує, що

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилась на обліку у Торецькому міському відділенні з 07.10.2014 по 30.04.2015. станом на теперішній час будь-якої заборгованості перед померлою ОСОБА_2 у Торецькому міському відділенні немає.

01 березня 2021 року представником позивачки адвокатом Першиною І.М. на адресу Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду у Донецькій області було направлено адвокатський запит з проханням повідомити чи знаходиться на обліку в Управлінні Фонду соціального страхування страхова справа ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 та з якої дати, та яка сума недоотриманих страхових виплат ОСОБА_2 складає на 01.03.2021.

Згідно листа Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду у Донецькій області від 04.03.2021 № 37.01-03/274 наданого на вказаний вище адвокатський запит представника позивачки адвоката Першиної І.М. слідує, що останній було відмовлено в наданні зазначеної інформації посилаючись на ст ст. 11, 21 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про інформацію» від 13.01.2011 № 2938-VI, ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI.

Згідно спадкової справи наданої на підставі ухвали суду від 20.12.2021 приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. слідує, що 30.10.2020 була відкрита спадкова справа № 151/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . З заявою про прийняття спадщини за законом звернулась донька спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Померла ОСОБА_2 залишила заповіт посвідчений приватним нотаріусом Єнакієвського міського нотаріального округу за яким належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_2 заповідала ОСОБА_1 .

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

01 січня 2023 року набув чинності Закон України від 23 вересня 1999 року

№ 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», викладений в новій редакції.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 1105-XIV, уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

З огляду на викладене, ухвалою суду від 01.06.2023 судом було замінено у цивільній справі за вказаною позовною заявою відповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції Українита основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діяв у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та мав назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі ст. 28 зазначеного Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) зазначено, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Таким чином, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 від 14.02.2022.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказує, що з 01.05.2015 і по день смерті останньої, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 були припинені страхові виплати у зв`язку закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи на підставі п. 6 ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачені підстави припинення страхових виплат і надання соціальних послуг, так п.6 ч.1 ст. 46 даного Закону, на який у відзиві на позовну заяву посилається відповідач, визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються, зокрема, в інших випадках, передбачених законодавством.

В той же час, ані ст. 46 Закону, ані будь-який інший закон не мість підстави для припинення страхових виплат, у зв`язку закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Позивачка звертаючись до суду посилається, що її матір ОСОБА_2 отримала страхові виплати за жовтень 2014 року по 30.04.2015, припинення яких відбулося 01.05.2015, разом з тим у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість недоотриманих страхових виплат померлої ОСОБА_2 саме з 30.04.2015 по 04.05.2020, проте доказів припинення виплати страхових виплат з 30.04.2015 позивачка суду не представила.

Таким чином, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що матері позивачки ОСОБА_2 саме з 01.05.2015 Торецьким міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в

Донецькій області, що не оспорюється і відповідачем по справі були припинені страхові виплати у спосіб не передбачений діючим законодавством.

Також, суд зазначає, що ані позивачкою, ані відповідачем суду не надано розрахунку заборгованості по виплаті страхових виплат матері позивачки, а тому суд позбавлений можливості самостійно достовірно обчислити загальний розмір страхових виплат спадкодавця за період з 01.05.2015 по 04.05.2020.

З огляду на викладене, оскільки померла ОСОБА_2 за життя мала право на нарахування та виплату страхових виплат за період з 01.05.2015 по 04.05.2020, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом, але з урахуванням неможливості обчислення її розміру через ненадання відповідачем належних відомостей і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачкою права на страхові виплати ОСОБА_2 за період з 01.05.2015 по 04.05.2020, та зобов`язання здійснити виплату саме спадкоємцю ОСОБА_1 сум страхових виплат за період з 01.05.2015 по 04.05.2020, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в частині визначення спірного періоду, який є з 01.05.2015 по 04.05.2020.

Крім того, суд вважає за необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченої останньої при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-1, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій областіпро стягнення недоотриманої спадщини у виді страхових виплат - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на суми страхових виплат ОСОБА_2 за період з 01 травня 2015 року по 04 травня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010, яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, здійснити виплату спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , сум страхових виплат за період з 01 травня 2015 року по 04 травня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010, яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 07.09.2023.

Суддя І.Ю. Фалін