Справа № 350/920/22
Номер провадження 2/350/44/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 15 серпня 2022 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 27 січня 2021 року було укладено кредитний договір № 00-2469391, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами цього договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України.
27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором.
Відповідно до реєстру боржників № 2 від 27 вересня 2021 року до договору факторингу № 27092021 від 27 вересня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-2469391 від 27 січня 2021 року в сумі 23 971 грн 20 коп., з яких: 8 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15 971 грн 20 коп. - заборгованість за звичайними відсотками. З моменту отримання позивачем права вимоги до відповідача, а саме з 27 вересня 2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином ОСОБА_1 за цим договором має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 23 971 грн 20 коп.
29 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29102021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором.
Таким чином ОСОБА_1 за цим договором має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 18 200 грн 00 коп.
9 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 09122021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором.
Таким чином ОСОБА_1 за цим договором має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 19 375 грн 00 коп.
22 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором.
Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 91 157 грн 50 коп.
14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором.
Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 8 212 грн 00 коп.
Позивач повідомляв відповідача про заміну кредитора та висунув вимоги про виконання зобов`язань за кредитними договорами, проте вказані вимоги виконані не були.
Таким чином відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 160 915 грн 70 коп.
Просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 160 915 грн 70 коп. та понесені судові витрати в сумі 2 481 грн.
Ухвалою судді 23 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 жовтня 2022 року визнано явку представника позивача в судове засідання обов`язковою. 13 січня 2023 року витребувано інформацію. Станом на 14 лютого 2023 року витребувана інформація надійшла до суду.
Представник позивача в судовому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та завершувати розгляд справи без її участі, посилаючись на те, що всі докази суду подано, інших немає. Відповідач в судове засідання не прибув, однак спрямував відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Невизнання позовних вимог обґрунтовує наступним. Зазначив, що укладені договори, які є предметом спору, містять ознаки кредитного договору, а не договору позики; позивач при наданні розрахунку заборгованості не надав пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками; також позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення. Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості. Крім того, вважає, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Зазначив, що позивачем не вживалися також і заходи досудового врегулювання спору. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позовна заява подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів їх підписання здійснювалося електронним підписом позичальника ( ОСОБА_1 ), відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Особливості укладення договорів в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Вказала, що позивачем надано суду усі наявні у нього первинні бухгалтерські документи, які були передані первинними кредиторами позивачу. Крім того, за користування кредитними коштами відповідачу нараховано до стягнення лише тіло кредиту та заборгованість за відсотками. Також жодна позовна вимога не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені). Стосовно посилання відповідача на ту обставину, що позивачем не надано доказів досудового врегулювання позову зазначила, що в той же час відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі та таке виконання було б належним. Просила позов задовольнити.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Суд установив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
27 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-2469391, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 9-10). За умовами цього договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України. Згідно п.п. 1.2, 1.3 умов цього договору сума кредиту склала 8 000 грн строком дії 30 днів, який (строк дії) може автоматично продовжуватися на кілька днів; загальна кількість пролонгацій не може перевищувати 10 разів. Відповідно до умов договору (п.п. 1.4) процентна ставка за користування коштами кредиту 1,71 % в день (615,60 % річних (п. 1.6)) стандартна процентна ставка.
27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором (а.с. 12-13).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 від 27 вересня 2021 року до договору факторингу № 27092021 від 27 вересня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-2469391 від 27 січня 2021 року в сумі 23 971 грн 20 коп., з яких: 8 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15 971 грн 20 коп. - заборгованість за звичайними відсотками (а.с. 15). Позивач 4 жовтня 2021 року повідомляв відповідача про заміну кредитора та висунув вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором, проте вказані вимоги виконані не були (а.с. 16). Заборгованість відповідача за кредитним договором № 00-2469391 від 27 січня 2021 року у розмірі 23 971 грн 20 коп. підтверджується первинним документом, а саме детальним розрахунком заборгованості виданим директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» (а.с. 157-159).
29 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29102021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором.
На підтвердження наявності у позивача доказів щодо наявної заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за цим договором - позивач надав розрахунок (а.с. 32) оформлений та підписаний представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», тобто не первісним кредитором. Тоді як первинна документація у позивача (зі слів представника позивача в судовому засідання, яке проводилося в режимі відео конференції) відсутня. Таким чином позивач не довів існування заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.
Згідно п.п. 1.1, 1.2 умов цього договору сума кредиту склала 5 000 грн строком дії на 25 днів, тобто до 18 березня 2021 року. Відповідно до умов договору (п.п. 1.3) процентна ставка річних складає 912,5 % від суми кредиту з розрахунку 2,5 %.
9 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 09122021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором (а.с. 42-44).

Згідно з розділом «Основні умови кредиту» умов цього договору розмір кредиту склав 7 000 грн строком користування 30 днів та строком дії договору 3 роки. Відповідно до умов договору відсоткова ставка річних складає 638,75 % від суми кредиту з розрахунку 1,75 % за один день користування кредитом.
22 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором (а.с. 70-72).
Згідно умов цього договору сума кредиту склала 3 000 грн з кінцевою датою повернення 23 квітня 2021 року, де процентна ставка річних складає 657 % від суми кредиту та 985,50 % - річних, на прострочену позику).
14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором (а.с. 86-87).
Відповідно вказаного договору позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Датою укладення цього договору вважається дата перерахунку грошових коштів на банківський рахунок клієнта (пунк 1.5 договору).
Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який кредитодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Разом із тим, слід зазначити, що ні під час звернення до суду із цим позовом, ні під час розгляду справи по суті позивач не надав доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Таким чином, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості (а.с. 32), який складений представником позивача та витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 29102021 від 29 жовтня 2021 року (а.с. 30), сформований представником позивача не є належним та допустимим доказом (первинним бухгалтерським документом) отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.
Оскільки умовами договорів передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу.
Згідно з частинами першою, другою статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статтей 627, 629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 Цивільного кодексум Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Положеннями статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
Таким чином, суд вважає, що сторонами зазначених вище кредитних договорів було дотримано усіх вимог законодавства, тому договори вважаються укладеним та підлягають виконанню обома сторонами.
Щодо стягнення заборгованості за договорами факторингу.
Згідно положень пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Одночасно суд вважає, що заперечення ОСОБА_1 на позов є необгрунтованими та спростовуються викладеним вище.
При цьому слід зазначити, що не погоджуючись із розрахунком заборгованосиі за кредитними договорами, відповідач мав право надати власний розрахунок, або висновок експерта, складений на його замовлення.
Щодо штрафних санкції за кредитними договорами, то позивач вимог про стягнення неустоки (пені, штрафів) не заявляв
Також щодо укладення договорів з ОСОБА_1 в електронному вигляді, слід зазначити, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 2 481 грн.
Керуючись статтями 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 207, 526, 530, 611, 626, 627, 629, 638, 1048, 1050, 105, 1055 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування»,
у х в а л и в:
Суддя Сокирко Л.М.