Постанова

Іменем України

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 213/3460/20

провадження № 61-10647св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року у складі судді Попова В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») про визнання наказу незаконним та його скасування.

Позов обґрунтований тим, що з 06 жовтня 2010 року він працює у товаристві на посаді водія автотранспортних засобів (легкових).

Згідно з наказом АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 14 вересня 2020 року № 28н «Про притягнення до відповідальності» за порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці та безпеки руху йому оголошено догану та позбавлено премії за вересень 2020 року.

Відповідач упереджено ставиться до нього, не ознайомив його під підпис з робочою інструкцією водія загальнофабричної дільниці Управління дробильно-транспортного комплексу (далі - УДТК) від 10 жовтня 2006 року № 02-024 та з наказами АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 жовтня 2013 року № 762 «Про безпеку руху автотранспорту», від 22 квітня 2016 року № 407 «Про затвердження переліку грубих порушень охорони праці та правил безпеки».

Відповідач не надав йому докази на підтвердження допущеного ним порушення, не ознайомив з протоколом засідання наради роботи з порушниками правил і норм охорони праці УДТК від 15 травня 2019 року, не застосував дисциплінарних стягнень до інших працівників, які знаходились в автомобілі під час перевезення.

Відповідач не має повноважень на перевірку дотримання ним Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Уточнивши позов, просив визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 14 вересня 2020 року № 28н «Про притягнення до відповідальності».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 14 вересня 2020 року № 28н «Про притягнення до відповідальності».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що за порушення ПДР до порушників застосовуються заходи адміністративного впливу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). У спірних правовідносинах факт порушення позивачем ПДР встановлений неуповноваженими особами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2021 року АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на неодноразове притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за недотримання виробничої дисципліни, підставою чого був дисциплінарний проступок, а не висновок будь-якого органу чи службової особи.

Суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин загальні правила притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачені КЗпП України.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, неможливості притягнення працівника до відповідальності відповідно до КЗпП України, за наявності адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП.

Аргументи інших учасників справи

Відзиви на касаційну скаргу від відповідачів до суду не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У вересні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 06 жовтня 2010 року ОСОБА_1 працює в УДТК АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді водія автотранспортних засобів (а. с. 58-59).

Відповідно до наказу генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 14 вересня 2020 року № 28н «Про притягнення до відповідальності» під час перевірки працівниками Управління безпеки рівня безпеки руху автотранспортних засобів 03 вересня 2020 року на КП № 13 були виявлені порушення нормативно-правових актів з охорони праці та безпеки руху, а саме: близько 14:00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем УАЗ «Hunter» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), перетинав КП № 13 та перевозив двох пасажирів, один з яких під час руху не був пристебнутий паском безпеки. Здійснюючи перевезення пасажирів таким чином, водій ОСОБА_1 наражав їх на небезпеку, не дотримувався виробничої дисципліни і порушив вимоги законодавства і нормативно-правових актів з охорони праці, а саме: статті 14 розділу ІІІ Закону України «Про охорону праці», пункту 2.3.в) розділу 2 ПДР, пункту 2.1 наказу генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 жовтня 2013 року № 762, пунктів 12, 33, 34 наказу генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 квітня 2016 року № 407, пункту 1.1 глави 1 Робочої інструкції № 02-024.

За вказані порушення водію автотранспортних засобів УДТК АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 оголошено догану та позбавлено премії за вересень 2020 року (а. с. 4).

Під час видання наказу від 14 вересня 2020 року № 28н відповідач врахував, що ОСОБА_2 раніше притягався до відповідальності за аналогічні правопорушення. Зазначене підтверджено приписом служби охорони праці від 14 травня 2019 року № 194/02-05, повідомленням про його виконання від 15 травня 2019 року вих. № 315 і протоколом засідання наради з роботи з порушниками правил і норм охорони праці УДТК від 15 травня 2019 року (а. с. 121-123).

Пунктом 2.1 наказу генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 жовтня 2013 року № 762 «Про безпеку руху автотранспорту» встановлено обов`язок всіх осіб, які керують автотранспортом, застосовувати ремені безпеки.

Пунктами 12, 33, 34 наказу Генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»від 22 квітня 2016 року № 407 «Про затвердження переліку грубих порушень охорони праці та промислової безпеки» визначено, що дисциплінарна відповідальність передбачається, зокрема, за порушення ПДР (пункту 12), повторне порушення вимог правил, за яке раніше працівник притягувався до матеріальної відповідальності (пункт 33) та інші порушення вимог охорони праці та правил безпеки, які потенційно створюють загрозу для життя та здоров`я працівників.

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 Робочої інструкції № 02-024 водій загальнофабричної дільниці УДТК зобов`язаний керувати автомобілем з дотриманням ПДР.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 142 КЗпП Українитрудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За змістом частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за порушення пункту 2.3.в) ПДР, а саме: порушення правил користування ременями безпеки, настає відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Відповідно до статей 222, 258, 283 КУпАП саме постанова уповноваженої посадової особи Національної поліції України встановлює і підтверджує факт вчинення особою порушення ПДР і може бути підставою для подальшого притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за порушення нормативно-правових актів підприємства з охорони праці.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновком про те, що факт порушення ОСОБА_1 ПДР встановлений неуповноваженими особами.

Верховний Суд не погоджується з такими висновками судів, з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, провадження № 61-38286св18, зазначено, що під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідно до наказу АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 14 вересня 2020 року № 28н «Про притягнення до відповідальності» 03 вересня 2020 року працівники Управління безпеки встановили, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, один з яких під час руху не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив статтю 14 розділу ІІІ Закону України «Про охорону праці», пункт 2.3.в) розділу 2 ПДР, пункт 2.1 наказу генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 жовтня 2013 року № 762, пункти 12, 33, 34 наказу генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 квітня 2016 року № 407, пункт 1.1 глави 1 робочої інструкції № 02-024.

Згідно з пунктом 2.3.в) розділу 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 робочої інструкції водія загальнофабричної дільниці УДТК від 10 жовтня 2006 року № 02-024, затвердженої начальником УДТК, водій керує автомобілем з дотриманням ПДР.

Указана робоча інструкція містить запис про ознайомлення з нею ОСОБА_2 06 жовтня 2010 року.

Згідно з підпунктом 2.1 наказу АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 жовтня 2013 року № 762 «Про безпеку руху автотранспорту» з метою забезпечення безпеки руху, попередження аварійності під час роботи автомобільного транспорту комбінату та на виконання пункту 2.3 ПДР всім особам, які керують автотранспортом, необхідно застосовувати ремені безпеки.

Наказом АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 квітня 2016 року № 407 затверджено перелік грубих порушень охорони праці та правил безпеки, за допущення яких передбачено дисциплінарну відповідальність. Відповідно до пунктів 12, 33, 34 грубими порушеннями охорони праці та правил безпеки є: порушення ПДР; повторне порушення вимог правил, за які працівник раніше притягався до матеріальної відповідальності розпорядженням по цеху.

Встановлено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало виявлення порушення позивачем ПДР за допомогою технічних засобів автофіксації (камери відеонагляду), а також письмових пояснень пасажирів транспортного засобу, яким керував позивач.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач не надав йому докази допущеного ним порушення. Водночас, позивач не заперечує факт, що один з пасажирів транспортного засобу, яким він керував, не застосовував ремені безпеки.

Таким чином, позивач не спростував факт порушення ним правил безпеки, за допущення яких передбачено дисциплінарну відповідальність.

З огляду на це, відповідач правомірно застосував до позивача заходи дисциплінарного стягнення відповідно до статті 147 КЗпП України.

Верховний Суд вважає помилковими висновки про задоволення позову ОСОБА_1 лише через те, що факт порушення позивачем ПДР встановлений неуповноваженими особами.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 758/9164/16-ц, провадження № 61-12195св19, зроблено правовий висновок, що відсутність постанови суду про визнання винним працівника у порушенні норм КУпАП під час вчиненні ДТП на підприємстві не свідчить про відсутність його вини у порушенні статті 139 КЗпП України. Верховний Суд вважав, що у справі № 758/9164/16-ц суди дійшли помилкових висновків про незаконність наказу про оголошення догани та відповідно помилково його скасували. Верховний Суд зазначив, що висновки судів про незаконність наказу про оголошення догани спростовуються доказами у справі, зокрема актом службового розслідування, згідно з яким комісія дійшла висновку, що вина працівника у вчиненні ДТП встановлена камерами відеоспостереження.

Доводи позивача про відсутність постанови про визнання позивача винним у порушенні норм КУпАП та неознайомлення його з робочою інструкцією зводиться до припущення відсутності його вини, а доказування на припущеннях будуватись не може.

Також Верховний Суд критично оцінює висновок суду першої інстанції про незгодуз фактом вчинення ОСОБА_2 у минулому аналогічних правопорушень через те, що вони виявлені та встановлені приписом служби охорони праці від 14 травня 2019 року № 194/02-05, повідомленням про його виконання (вих. № 315 від 15 травня 2019 року) і протоколом засідання Наради з роботи з порушниками правил і норм охорони праці УДТК від 15 травня 2019 року.

Позов ОСОБА_1 не містить вимог про оскарження дисціплінарних заходів за вказані порушення, які були вчинені ним раніше, а тому суд першої інстанції не повинен був надавати правову оцінку цьому факту.

Доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо неможливості притягнення працівника до відповідальності відповідно до КЗпП України, за наявності адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, спростовуються постановою Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 758/9164/16-ц, провадження

№ 61-12195св19.

У справі, яка переглядається у касаційному порядку, Верховним Суд зазначає, що між сторонами виник трудовий спір щодо визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку. При вирішенні спору суд касаційної інстанції виходить з норм матеріального права, які регулюють трудові правовідносини.

Матеріали справи містять належні, допустимі і достатні докази на підтвердження вчинення позивачем (під час виконанні ним трудових обов`язків) порушення ПДР, яке згідно з робочою інструкцією водія та переліку грубих порушень охорони праці та правил безпеки вважається дисциплінарним проступком, саме як підстава для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Можливість притягнення позивача до інших видів відповідальності не має правового значення для вирішення цього спору.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про незаконність наказу АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 14 вересня 2020 року № 28н «Про притягнення до відповідальності» та відповідно помилкового його скасували.

У справі, яка переглядається у касаційному порядку, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, зокрема, статті 139, 147, 148 КЗпП України.

З урахуванням викладеного та за встановлених обставин у справі, у позові ОСОБА_1 необхідно відмовити.

У касаційній скарзі АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» просить повідомити його про дату, час та місце розгляду справи, здійснювати розгляд справи за участю відповідача.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи у судове засідання суд вирішує з урахуванням конкретних обставин справи та встановленої необхідності надання пояснень учасниками справи.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності виклику в судове засідання учасників справи для надання ними пояснень та про розгляд справи у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи Верховним Судом здійснюється у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, а характер спірних правовідносин не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін, то необхідність виклику учасників справи для надання пояснень у суді касаційної інстанції відсутня. Тому підстав для задоволення клопотання немає.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення новогорішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, вказані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання наказу незаконним та його скасування відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко