ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2021 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 30868 грн 29 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі є споживачами вказаних послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з теплопостачання не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з теплопостачання за період з 01.12.2013 року до 30.06.2017 року у розмірі 24 008 грн 77 коп. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин між сторонами, позивачем не доведено, що послуги надавалися належним чином. Надані позивачем послуги є неякісними. Також надав заяву про застосування наслідків спливу строків позовною давності.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2021 року Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено частково.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємство "Харківські теплові мережі», заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2015 року до 30.06.2017 року у сумі 20258 (двадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн 02 коп.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємство "Харківські теплові мережі», три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 855 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 33 коп та 4404 (чотири тисячі чотириста чотири) грн 19 коп інфляційних втрат.

Стягнуто в рівних частинах зі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємство "Харківські теплові мережі» судовий збір у сумі по 800 (вісімсот) грн з кожного.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення районного суду є необґрунтованим, , безпідставним, незаконним у зв`язку із недоведеністю обставин що мають значення для справи , які суд визнав встановленими, а також таким , що прийняте порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що позивачем не надано доказів , що саме в квартиру АДРЕСА_2 надавались послуги. Судом при розгляді справи не взято до уваги звернення відповідача із скаргами на неналежну якісь послуг, що надаються йому позивачем. Також скаржник стверджує , що розрахунок 3% річних та інфляційних витрат є некоректним.

ОСОБА_1 посилається на те, що йому було завдано шкоду внаслідок залиття квартири у зв`язку із неналежним обслуговуванням системи про що в справі наявні відповідні акти КП «Жилкомсервіс».

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року та ухвалити нове , яким відмовити КП «Харківські теплові мережі» в задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями.

Районним судом встановлено , що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.13-14)

Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 30, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги в установлені договором строки.

Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі».

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Підставою звернення із позовом до суду було те, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.12.2013 року до 30.06.2017 року у розмірі 24 008 грн. 77 коп.

Визнання відповідачами договірних відносин із КП «Харківські теплові мережі» підтверджується розрахунком позивача , де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати.(а.с.4-5)

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аргументом скаржника є те , що районним судом при розгляді справи не взято до уваги, що ОСОБА_3 неодноразово звертався зі скаргами на неналежну якість наданих КП «Харківські теплові мережі» послуг. З приводу вказаного, колегія суддів зауважує, що більшість актів обстеження та колективних заяв складено поза межами строку позовної давності.

Із виписки роздруківки звернень ОСОБА_1 до ДС «062» за період 2013 р. 2018 р. вбачається , що з приводу заявок по КП «Харківські теплові мережі» , позивач реагував на звернення та усував недоліки заявлені ОСОБА_1 .

Відтак, неможливо здійснити висновок , що відповідачі не отримували послуг від КП «Харківські теплові мережі» а також неможливо стверджувати , що позивачем не доведено надання послуг за адресою : АДРЕСА_1 , що спростовує аргументи відповідача , щодо недоведеності позовних вимог КП «Харківські теплові мережі».

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 про застосуваня строків позовної давності до вимог КП «ХТМ».

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Районний суд , врахувавши заяву ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності та встановивши, що у даній справі відсутні підстави для застосування положень ст. 264 ЦК України , вірно зазначив , що позов підлягає частковому задоволенню .

З матеріалів справи вбачається , що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду 28.12.2017 року з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.12.2013 року до 30.06.2017 року. Відтак, частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості за період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01.12.2013 року по 01.01.2015 року.

Отже, районним судом вірно встановлено , що розглядати позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» слід в межах позовної давності,за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року.

Колегія суддів вважає вірним перерахунок здійснений судом першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням застосування строків позовної давності , доказами підтверджується , що заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перед позивачем за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року становить 20258,02 грн.

Попри доводи апелянта , що послуги не надавались або надавались неналежної якості , варто зазначити , що апелянтом не надано відповідних розрахунків , що спростували б розрахунки позивача, також не надано й доказів , що КП «Харківські теплові мережі» не надавало послуг у період за який підлягає стягненню заборгованість.

Районним судом роз`яснено в рішенні, що відповідач, у разі незгоди з якістю наданих послуг та заявленим постачальником рахунком за спожиті послуги, вправі оспорити ці обставини в порядку законодавства, яке регулює правовідносини щодо захисту прав споживачів.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

З урахування доказів наданих позивачем , суд першої інстанції вірно встановив суми що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню : 4404 грн 19 коп. - індексу інфляції за час прострочення та 855 грн 33 коп - 3% річних від простроченої суми.

Суд відхиляє посилання апелянта на невідповідність розрахунків 3% річних та інфляційних витрат строкам позовної давності у відповідності до п.2 ст.258 ЦКУ , адже наведене не є неустойкою, штрафом чи пенею.

За змістом ст.625 ЦК України нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки таке нарахування виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати КП «Харківські теплові мережі».

Відповідність розрахунків стягуваній з відповідачів сумі заборгованості підтверджується відомістю начислень інфляційних витрат і 3% річних за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_2 , що здійснена за період з 01.2015 по 06.2017 .(а.с.6)

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками районного суду щодо доведеності позивачем своїх вимог, та вважає , що рішення прийняте з дотриманням норм законодавства, у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, на підставі вищевикладеного судова колегія підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, доводи наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів , які були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов