ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року

справа № 695/2107/21
провадження № 22-ц/821/428/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сизька Бориса Борисовича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом.

Подана заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 5,8039 га та 2,96 га.

03.05.2017 року між нею та СТОВ «Нива» був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивач передала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 8,7639 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номерами :08:004:0519 та :08:004:0520, які розташовані в адмінмежах Зорівської сільської ради.

Договір укладений на 10 років - з 01.01.2018 по 31.12.2027.

01.06.2017 року була здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки.

Вказує, що договором оренди встановлено, що орендна плата вноситься у формі та розмірі, визначеному у п. 9 даного договору та становить 175 043,44 грн, п. 11 вказаного договору визначено, що орендна плата сплачується у такі строки : до 31 грудня кожного року.

За період з 01.01.2018 по 31.12.2020 відповідач фактично сплатив позивачу орендну плату за землю в таких розмірах: 2018 - 47 813,66 грн, 2019 - 49 913,04 грн, за 2020 - 53 416,15 грн, отже заборгованість становить по орендній платі за 2018 - 127 229,78 грн, 2019 - 125 130,40 грн та за 2020 - 121 627,29 грн, а загальна сума заборгованості становить 373 987,47 грн.

Таким чином, відповідач своєчасно не виконав умови договору оренди по сплаті позивачу орендної плати за землю у період з 2018 - 2020 роки, тому відповідно до умов договору оренди землі договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просила суд стягнути з СТОВ «Нива» на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати за землю по договору оренди від 10.06.2017 за період 2018 - 2020 в загальній сумі 373 987,47 грн.

Достроково розірвати договір оренди землі, укладений 03.05.2017 між ОСОБА_1 та СТОВ «Нива», об`єктом оренди якого є земельні ділянки загальною площею 8,7639 га з кадастровими номерами :08:004:0519 та :08:004:0520, та зобов`язати СТОВ «Нива» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки загальною площею 8,7639 га з кадастровими номерами :08:004:0519 та :08:004:0520.

26 січня 2023 року представник СТОВ «Нива» - адвокат Новіков М. В. через підсистему «Електронний суд» подав до суду клопотання про зупинення розгляду справи, яке мотивоване тим, що в провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа № 695/3564/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини.

ОСОБА_3 стверджує, що він успадкував право власності на земельний пай у КСП «Нива», яке було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку пай серія ЧР №0268168 від 22.10.1997, а ОСОБА_1 незаконно набула право власності на вказану земельну ділянку.

Отже, за результатом розгляду справи № 695/3564/21 може бути встановлено, що ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки за кадастровим номером :08:004:0519.

Не будучи власником земельної ділянки ОСОБА_1 не має права розпоряджатися земельною ділянкою та не має права на отримання орендної плати за таку земельну ділянку.

У даній справ позивач заявила, що є власником земельної ділянки за кадастровим номером :08:004:0519 та подала позов про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди землі та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, тому зазначене свідчить, що розгляд справи № 695/2107/21 неможливий до вирішення справи № 695/3564/21. У зв`язку з чим просив суд зупинити провадженні у даній справі до вирішення іншої справи № 695/3564/21.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 695/3564/21, що перебуває на розгляді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Мотивація ухвали зводиться до того, що із матеріалів даної справи вбачається, що предметом позову в ній є стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Водночас, на розгляді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває інша справа № 695/3564/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини.

Суд, врахувавши вимоги п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, проаналізувавши предмети спорів у цій справі та у справі № 695/3564/21, дійшов висновку про те, що встановлені рішенням у справі № 695/3564/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини обставини впливають на збирання та оцінку доказів в даній цивільній справі, і від прийнятого у справі № 695/3564/21 рішення залежить правильне вирішення спору у справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

В апеляційній скарзі поданій, 17 лютого 2023 року через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 - адвокат Сизько Б. Б., вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушення норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотивація скарги зводиться до того, що висновок суду про об`єктивну неможливість розгляду справи № 695/2107/21 про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки до вирішення справи № 695/3564/21 про встановлення факту прийняття спадщини, яка також перебуває на розгляді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, належним чином не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки предметом даного спору є стягнення орендної плати по договору оренди землі від 10.06.2017 за період 2018 - 2020 роки у сумі 373 987,47 грн, дострокове розірвання договору оренди та зобов`язання СТОВ «Нива» повернути позивачу земельні ділянки загальною площею 8,7639 га, а предметом спору у справі № 695/3564/21 є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Отже, ОСОБА_3 у справі № 695/3564/21 не заявляв вимоги ні про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:004:0519, ні про визнання недійсним договору оренди, який укладений 03.05.2017 між ОСОБА_1 та СТОВ «Нива», об`єктом якого є земельні ділянки загальною площею 8,7639 га з кадастровими номерами :08:004:0519 та :08:004:0520.

Відтак, між справами, що перебувають у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області не існує безпосередній матеріально-правовий зв`язок.

Також зазначає, що умовами договору оренди, п. 36 встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Тому перехід права власності на частину орендованої земельної ділянки з кадастровим номером :08:004:0519 до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору землі від 03.05.2017.

Отже, докази зібрані у справі № 695/2107/21 дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у цій справі.

Таким чином, суд першої інстанції порушив норми процесуального права - п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а також не врахував висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладені у постанові від 14.02.2022 у справі № 357/10397/19, та у постанові Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 у справі № 205/6076/20, від 16.12.2022 у справі № 757/31164/20 та від 26.10.2022 у справі № 206/6366/17 щодо застосування норм п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що призвело до постановлення помилкової ухвали про зупинення провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Новіков М. В. висловив свої заперечення, щодо доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Зазначив, що підстави для зупинення розгляду справи місцевим судом є цілком вмотивованими, оскільки існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, зокрема № 695/3564/21, так як за результатами розгляду іншої справи може бути встановлено, що ОСОБА_1 не набула права власності на земельну ділянку незважаючи на державну реєстрацію такого права, з огляду на що не має права взагалі вимагати повернення їй земельної ділянки.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, зупинення провадження у справі.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, не відповідає приведеним вимогам закону.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі -Конвенція).

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Зупиняючи провадження у справі, суд обґрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження. При цьому суд виходив з того, що встановлені рішенням у справі № 695/3564/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини обставини впливають на збирання та оцінку доказів в даній цивільній справі, і від прийнятого у справі № 695/3564/21 рішення залежить правильне вирішення спору у справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і, передбачити усунення яких неможливо.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку, провадження у якій відкрито ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.08.2021, дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, предметом спору у справі № 695/3564/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, провадження у якій відкрито ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2021, є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Отже між справами № 695/2107/21 та № 695/3564/21 не існує безпосередній матеріально-правовий зв`язок.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Як зазначалось п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, своє рішення, щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, лише констатував щодо перебування на розгляді у Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області справи № 695/3564/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, та необґрунтовано задовольнив клопотання представника відповідача - адвоката Новікова М. В., дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження у справі.

Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до прийняття рішення в іншій справі.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до приписів п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Сизька Б. Б. підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сизька Бориса Борисовича задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2023 рок скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Текст постанови складено 05 квітня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко