РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2023 Справа №607/44/22 Провадження № 2/607/172/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Макогін А.В.,

представника позивача адвоката Авдєєнка В.В.,

представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Ганущин О.Б.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивач є донькою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 . Спадкоємці за заповітом та інші спадкоємці першої черги за законом відсутні.

Позивач зазначила, що з 1992 року ОСОБА_7 проживала однією сім`єю у цивільному шлюбі з ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями другої черги за законом після смерті ОСОБА_1 є його рідні брати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Спадкоємці за заповітом та спадкоємці першої черги за законом відсутні.

Так, під час перебування у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 . ОСОБА_1 набув у власність за договорами купівлі-продажу нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, а також транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач вказала, що саме доходи ОСОБА_7 дозволяли набути у власність ОСОБА_1 спірне нерухоме та рухоме майно. У свою чергу, ОСОБА_1 не отримував в період придбання спірного майна доходи в сумах, які були достатніми для придбання такого майна. Позивач вважає, що спірне майно належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , оскільки між ними не був укладений письмовий договір про інший порядок набуття права власності на майно.

Проте у зв`язку з відсутністю у правовстановлюючих документах відомостей про право власності на спірне майно за ОСОБА_7 , а також приймаючи до уваги наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_7 на частку у даному майні, що належала останній.

За таких підстав позивач просить визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку: квартири, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; гаража, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; гаража, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1 .

10.01.2022 позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 24.01.2022 представник позивача усунув недоліки позовної заяви.

28.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.02.2022 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

23.02.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Ганущин О.Б. подала відзив, в якому позов не визнала та просила у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що позивач не надала докази на підтвердження спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , ведення ними спільного бюджету, господарства та побуту, а також їхньої спільної праці. Також з 12.05.1982 до 08.11.2018 ОСОБА_1 був зареєстрований та спільно зі своїми престарілими батьками проживав за адресою: АДРЕСА_3 . Лише з 08.11.2018 ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Інші зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні. Упродовж життя ОСОБА_7 не зверталася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 та визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також у період з 20.09.1994 до 15.01.2015 ОСОБА_1 був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та надавав послуги з фотографування. У період з січня 2011 року до серпня 2021 року ОСОБА_1 працював на посаді менеджера у ТОВ «Франкс Лемекс» та розмір його заробітної плати за вказаний період становив 3540378,15 грн. У ОСОБА_1 були особисті заощадження, а також 23.11.2018 він отримав дохід у розмірі 697100 грн від продажу власної квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Такі обставини, на думку представника відповідачів, свідчать про наявність у ОСОБА_1 фінансової можливості для придбання спірного майна. Під час укладення договорів купівлі-продажу щодо придбання цього майна ОСОБА_1 підтверджував, що на момент укладення таких договір він є неодруженим та такі об`єкти нерухомого майна набуваються ним особисто. Так само після купівлі квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 особисто укладав і підписував договори з комунальними службами та сплачував комунальні послуги, а також проводив ремонтні, монтажні та демонтажні роботи (т. 1 а.с. 74-82).

23.02.2022 витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Терещук Л.І. належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підготовче засідання відкладено на 29.03.2022.

29.03.2022 підготовче засідання відкладено на 04.05.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи.

28.04.2022 справа прийнята до провадження судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновської І.В. Підготовче засідання призначене на 04.05.2022.

04.05.2022 за клопотанням представника відповідачів адвокат Ганущин О.Б. підготовче засідання відкладено на 30.05.2022.

30.05.2022 за клопотанням відповідача ОСОБА_2 та адвоката Ганущин О.Б. підготовче засідання відкладено на 23.06.2022.

23.06.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідачів адвокат Ганущин О.Б. від імені відповідача ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала та просила у позові відмовити повністю (т. 1 а.с. 234-242). У судовому засіданні 27.07.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відмовлено у прийнятті даного відзиву у зв`язку з пропуском встановленого судом строку для подання такого відзиву.

23.06.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адвокат Ганущин О.Б. подала додаткові пояснення до відзиву, у яких просила залишити позовну заяву без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки у позовній заяві не зазначені відомості про порушення прав позивача та відмову нотаріуса видати позивачеві свідоцтво про право на спадщину (т. 1 а.с. 243-244).

23.06.2022 після відкриття провадження у справі позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення її недоліків.

28.06.2022 продовжено встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

05.07.2022 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. Підготовче засідання призначене на 27.07.2022.

27.07.2022 витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боберської О.А. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 46/2021, заведену після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Залучено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якості співвідповідачів до участі у даній цивільній справі та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.09.2022.

07.09.2022 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.10.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце підготовчого засідання.

06.10.2022 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 27.10.2022.

26.10.2022 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача ОСОБА_5 , в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити повністю (т. 2 а.с. 117-120). У судовому засіданні 19.12.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч. 4 ст. 178 ЦПК України відмовлено у прийнятті даного відзиву у зв`язку з відсутністю доказів надіслання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

27.10.2022 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача ОСОБА_4 , в якому відповідач позов не визнала та просила у позові відмовити повністю (т. 2 а.с. 121-123). У судовому засіданні 27.10.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч. 4 ст. 178 ЦПК України відмовлено у прийнятті даного відзиву у зв`язку з відсутністю доказів надіслання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

27.10.2022 витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Костецького Ю.Г. належним чином засвідчену копію договору дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , де сторонами є дарувальник ОСОБА_7 та обдаровувана ОСОБА_3 (договір від 20.09.2018), а також належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для вчинення цього правочину. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.11.2022.

21.11.2022 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з відключенням електроенергії у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області. Підготовче засідання призначене на 19.12.2022.

19.12.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.01.2023.

25.01.2023 судове засідання відкладено на 30.01.2023 у зв`язку з неявкою відповідачів.

30.01.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 31.01.2023.

31.01.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 27.02.2023.

27.02.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 28.02.2023.

28.02.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 22.03.2023.

22.03.2023 за клопотанням представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Ганущин О.Б. судове засідання відкладено на 24.03.2023.

24.03.2023 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ганущин О.Б. подала заяву (додаткові письмові пояснення у справі). У судовому засіданні 24.03.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у прийнятті даної заяви з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 174 ЦПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2022 при відкритті провадження у даній цивільній справі судом визначені учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Адвокат Ганущин О.Б., здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , здійснила реалізації їх прав на подання відзиву та надала відповідні відзиви суду.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Відтак, приймаючи до уваги те, що адвокат Ганущин О.Б. не просила дозволу подати таку заяву (додаткові письмові пояснення у справі), а також те, що така заява подана за межами строку для подання відзиву, зважаючи на підстави подання нею такої заяви, суд дійшов висновку про відсутність необхідності їх прийняття до матеріалів справи.

Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18.

У судовому засіданні 30.01.2023 представник позивача адвокат Авдєєнко В.В. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що спірне майно набуте ОСОБА_1 під час його спільного проживання з ОСОБА_7 без проведення державної реєстрації шлюбу. Вказав, що з 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спільно проживали та здійснювати придбання рухомого та нерухомого майна. Зауважив, що впродовж спільного проживання дохід ОСОБА_7 значно перевищував дохід ОСОБА_1 , що дає підстави вважати, що спірне майно придбане в тому числі за кошти ОСОБА_7 , спадкоємцем якої є позивач.

У судовому засіданні 30.01.2023 представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Ганущин О.Б позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві, та просила у позові відмовити повністю. Пояснила, що у період з 1992 року до 2018 року ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав спільно зі своїми престарілими батьками на АДРЕСА_3 , а з 2018 року - на АДРЕСА_1 , де придбав у власність квартиру. Вказала, що ОСОБА_1 був працевлаштований у ОСОБА_7 , що може бути підставою для наявності у них спільних фотографій. Зауважила, що ОСОБА_1 помер швидше ОСОБА_7 , відтак остання мала змогу звернутися до суду з позовом про визнання спірного майна спільною сумісною власністю, однак такі дії ОСОБА_7 вчинені не були. Вказала, що при придбанні майна як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_7 у договорах вказували, що ні з ким не проживають та таке майно придбане ними особисто.

У судовому засіданні 28.02.2023 відповідач ОСОБА_1 позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, та просив у позові відмовити повністю. Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 пояснив, що є рідним братом ОСОБА_1 . Вказав, що до 2018 року ОСОБА_1 проживав спільно з батьками на АДРЕСА_3 , оскільки їх матір пережила два інсульти та була неходячою, а тому він її доглядав. Надалі у 2018 році ОСОБА_1 продав квартиру на АДРЕСА_3 та придбав іншу квартиру на АДРЕСА_1 . Також з доходу від продажу квартири ОСОБА_1 придбав автомобіль. Вказав, що у ОСОБА_1 завжди був хороший дохід, оскільки з 2011 року він працював у ОСОБА_7 водієм, а в подальшому - менеджером. Також до 2015 року ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та підробляв фотографом. Вказав, що ОСОБА_1 всюди возив ОСОБА_7 та супроводжував її, оскільки в останньої був діабет та їй було важко ходити. Зауважив, що на жодному з родинних свят ОСОБА_7 присутня не була. Пояснив, що у ОСОБА_1 було декілька жінок, з якими він мав стосунки, однак з жодною з них сімейне життя не склалось. Вказав, що у 2013 році ОСОБА_1 побудував гараж для того, щоб тримати там службовий автомобіль. Також зазначив, що у 2017 році ОСОБА_1 прибав квартиру, яку подарував племінникові.

У судовому засіданні 28.02.2023 відповідач ОСОБА_2 позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, та просив у позові відмовити повністю. Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що є рідним братом ОСОБА_1 . Пояснив, що з 1981 року до 1991 року ОСОБА_1 працював на комбайному заводі. Приблизно у 1992-1993 роках ОСОБА_1 відкрив власне фотоательє та працював фотографом до 2015 року. Приблизно в той же період ОСОБА_7 запропонувала йому роботу на фірмі водієм, а згодом - менеджером. Пояснив, що у 2013 році їх матір захворіла, а тому ОСОБА_1 попросив його пожити разом з матір`ю та здійснювати догляд за нею. Вказав, що у 2018 році ОСОБА_1 продав квартиру на АДРЕСА_3 та придбав іншу квартиру на АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_8 пояснила, що була сусідкою ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , оскільки проживала на АДРЕСА_8 з кінця 2018 року до 2022 року. Свідок показала, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно проживали у квартирі на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1 . Також у цьому будинку на 6 поверсі проживала їхня дочка на ім`я ОСОБА_3 . Між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 завжди були чудові відносини як між подружжям. Під час однієї з розмов ОСОБА_7 повідомила, що перебуває у відносинах з ОСОБА_1 приблизно 30 років. Вказала, що неодноразово спостерігала як ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно заходять до квартири та виходять з неї, носять продукти харчування тощо, а тому вважає, що у них був спільний побут. Також ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно ходили в гості до дочки ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_10 пояснив, що був сусідом ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , оскільки проживав на АДРЕСА_8 . Свідок показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно проживали у квартирі на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1 . Вказав, що часто бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_1 разом. Під час розмови ОСОБА_7 завжди, розповідаючи про ОСОБА_1 , казала «мій чоловік».

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_11 пояснив, що був другом ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Свідок показав, що з 1983 року працював на комбайному заводі, а з 1992 року був керівником ОСОБА_7 . Вказав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно проживали впродовж тривалого часу. Зокрема, з 1995 року свідок періодично був у них в гостях у квартирі, яка належала ОСОБА_7 . Однак там знаходились також речі ОСОБА_1 . Також спільно з ними проживала донька ОСОБА_7 - ОСОБА_3 . Пояснив, що ОСОБА_1 періодично відвідував свою матір, яка хворіла, та міг іноді залишитись у неї ночувати. При цьому ОСОБА_7 завжди готувала їжу, яку ОСОБА_1 заносив своїй матері. Також вказав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 завжди спільно їздили у відрядження та проживали в одному готельному номері.

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_12 пояснила, що працює бухгалтером ТОВ «Франк Лемекс». Свідок показала, що познайомилась з ОСОБА_7 у 2002 році на спільній роботі. Також спільно з ними працювала дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_13 , яка казала, що вони з ОСОБА_7 «невістки ОСОБА_2 ». Свідок вказала, що була обізнана про те, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_7 . Надалі у 2008 році свідок пішла на роботу до ОСОБА_7 , де також усі говорили про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є подружжям. Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спільно їздили на ринок та купували продукти харчування. Неодноразово ОСОБА_7 вказувала, що ОСОБА_1 любить молочну продукцію, а також, що купувала йому ліки. Крім цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спільно відпочивали, показували знайомим спільні фото, разом їздили у відрядження та проживали в одному готельному номері. Також вони спільно переїздили у нову квартиру та разом робили там ремонт. Так само ОСОБА_7 їздила з ОСОБА_1 до його родичів у Російську Федерацію. Свідок також показала, що була у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у гостях на проспекті Злуки та на АДРЕСА_1 . Крім цього, ОСОБА_7 розповідала свідку, що готує на дві сім`ї - для себе з ОСОБА_1 та для його матері, яка хворіє. Також на похоронах матері ОСОБА_1 та матері ОСОБА_7 вони були разом. Крім цього, вказала, що ОСОБА_7 прийняла на роботу племінника ОСОБА_1 - ОСОБА_15 , який є сином ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_16 пояснив, що працює менеджером ТОВ «Франк Лемекс». Свідок показав, що у 2009 році на новорічному корпоративі ТОВ «Франк Лемекс» познайомився з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , оскільки станом на той час там працювала його дружина ОСОБА_12 , а з 2010 року на даному підприємстві почав працювати і свідок. Вказав, що ОСОБА_17 та ОСОБА_1 були як подружжя. Свідок був у них в гостях на проспекті Злуки в м. Тернополі, привозив їм продукти харчування та навіть одного разу ремонтував кран, оскільки ОСОБА_1 сам цього зробити не міг. Це було о 22 годині ввечері та ОСОБА_7 і ОСОБА_1 разом були вдома. Також зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно проживали у квартирі на АДРЕСА_1 , оскільки свідок допомагав їм перевозити речі. Крім цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно вибирали автомобіль, який мали намір придбати.

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_18 пояснив, що працює директором філії ТОВ «Франк Лемекс», яка знаходиться у м. Хмельницький. Свідок показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були його друзями. Зазначив, що познайомився з ОСОБА_7 у 2008 році та вони всі разом спільно святкували дні народження, перебували у спільних відрядженнях, під час яких ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали в одному номері. Також свідок часто бував у гостях в ОСОБА_7 та ОСОБА_1 та останні бували у нього в гостях. Крім цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 часто відвідували батьків ОСОБА_7 . Вказав, що ОСОБА_7 як акціонер ТОВ «Франк Лемекс» отримала великі гроші та купила дві квартири, гараж і машину.

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_19 пояснив, що працює менеджером у ТОВ «Франк Лемекс». Свідок показав, що знав ОСОБА_7 та ОСОБА_1 приблизно 15 років. У 2015-2016 роках свідок почав працювати у ТОВ «Франк Лемекс». Вказав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 поводили себе як сім`я. Також свідок допомагав перевозити їх спільні речі з квартири на АДРЕСА_9 , яка належала ОСОБА_7 , в квартиру на АДРЕСА_1 . Обізнаний про те, що ремонт у квартирі на АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_1 робили спільно.

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_20 пояснила, що працює бухгалтером у ТОВ «Франк Лемекс» з 2004 року. Свідок показала, що знала ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ще до моменту її працевлаштування у ТОВ «Франк Лемекс», та зазначила, що вони спільно проживали як сім`я, разом ходили на базар та у магазини за продуктами харчування, предметами побуту тощо. Свідок неодноразово була у них в гостях як у квартирі на АДРЕСА_9 , так і у квартирі на АДРЕСА_1 . Вказала, що ремонт у новій квартирі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 робили спільно, разом обирали будівельні матеріали та кераміку. Вважає, що вказана квартира була придбаними ними за спільні кошти, оскільки заробітна плата ОСОБА_1 та додатковий дохід від фотографування були не наскільки високими, щоб самостійно придбати квартиру. Також зазначила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно доглядали за його матір`ю та іноді бували в гостях у брата ОСОБА_1 . Зазначила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не одружувалися, оскільки були різних національностей та їхні рідні були проти цього.

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_21 пояснила, що впродовж тривалого часу була знайома з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Свідок показала, що у 1990-х роках вона спільно з ОСОБА_7 заснували фірму «Лінгва». Вказала, що вона з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 досить тісно спілкувались, часто ходили один до одного в гості. При цьому свідок навіть не підозрювала, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не одружені, оскільки останні поводили себе як подружжя. Також під час розмов ОСОБА_1 вказував, що він спільно з ОСОБА_7 «одружили нашу дочку», маючи на увазі ОСОБА_3 , а також те, що «у них народився онучка», маючи на увазі дочку ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 31.01.2023 свідок ОСОБА_22 пояснив, що був знайомий з ОСОБА_7 з 1979 року. Свідок показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно проживали у квартирі ОСОБА_7 на проспекті Злуки в м. Тернополі впродовж тривалого часу. Також ОСОБА_7 та ОСОБА_1 поводили себе як подружжя. ОСОБА_1 фактично вважав ОСОБА_3 своєю дочкою.

У судовому засіданні 27.02.2023 свідок ОСОБА_23 пояснив, що працював з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на комбайному заводі. Свідок показав, що знайомий з ОСОБА_7 з часу її першого шлюбу. Вказав, що перший чоловік залишив ОСОБА_7 та вона дуже важко це пережила. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 почали зустрічатись ще до 1991 року, пізніше почали спільно проживати на АДРЕСА_9 , де свідок неодноразово був у них в гостях. Через важке попереднє розлучення ОСОБА_7 не хотіла реєструвати шлюб. Також свідок бував у них на дачі в АДРЕСА_14. Вказав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 часто спільно відпочивали та їздили за кордон. Завжди під час того як свідок телефонував до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 був поруч з нею. Вважає, що квартира на АДРЕСА_1 була придбана за кошти ОСОБА_7 , оскільки в неї був значно більший дохід, ніж у ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 27.02.2023 свідок ОСОБА_24 пояснив, що знайомий з ОСОБА_3 приблизно 3,5 роки. Свідок показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були його сусідами на АДРЕСА_1 , спільно проживали в одній квартирі та поводили себе як подружжя. Вказав, що гуляючи зі своєю собакою, кожного ранку бачився з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно просили його про допомогу щодо купівлі автомобіля. При цьому, вибираючи авто, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 враховували інтереси обох, оскільки це мав бути їхній спільний автомобіль.

У судовому засіданні 27.02.2023 свідок ОСОБА_25 пояснив, що є директором та власником фірми, яка здійснює обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . Свідок показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно проживали в одній квартирі, яка знаходилась на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1 . Вказав, що був у них у гостях, оскільки встановлював фільтр. Зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 вказували, що у них є донька, яка живе у цьому ж будинку декількома поверхами вище, а також часто гуляли з онукою. Пояснив, що договір про надання послуг з обслуговування житлового будинку був оформлений на ОСОБА_1 , оскільки правовстановлюючі документи на квартиру були видані на його ім`я.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що є сином відповідача ОСОБА_2 . Свідок показав, що обізнаний, що його дядько ОСОБА_1 мав гроші, оскільки постійно працював. Свідок працював у ТОВ «Франк Лемекс» на складі вантажником (комірником), оскільки ОСОБА_7 прийняла його на роботу за проханням ОСОБА_1 . Свідок показав, що хоча ОСОБА_1 і працював на посаді водія, він завжди перебував у кабінеті ОСОБА_7 разом з останньою. Їздили на роботу та з роботи ОСОБА_7 та ОСОБА_1 так само постійно разом. Однак свідок пояснив такі обставини тим, що ОСОБА_1 працював особистим водієм ОСОБА_7 . Під час дачі показань свідок постійно називав ОСОБА_7 «тьотя ОСОБА_7 ». Пояснив це тим, що так звик називати ОСОБА_7 за її життя.

У судовому засіданні 28.02.2023 свідок ОСОБА_28 пояснила, що є двоюрідною сестрою дружини ОСОБА_1 . Свідок показала, що часто зустрічалась з ОСОБА_1 на родинних святах. Вказала, що у ОСОБА_1 були жінки, проте він ніколи одружений не був та на всіх родинних святах був сам. Зазначила, що була у ОСОБА_1 в гостях на АДРЕСА_3 , однак жодної жінки там не було. Також один раз ще під час проведення ремонту свідок була у квартирі на АДРЕСА_1 , проте там також не було жодної жінки. Вважає, що у ОСОБА_1 було достатньо коштів для придбання нерухомого майна, оскільки він був офіційно працевлаштований та підробляв фотографом. При цьому свідок також вказала, що ОСОБА_1 проживав на АДРЕСА_9 , однак потім зазначила, що помилилась та невірно вказала адресу.

У судовому засіданні 28.02.2023 свідок ОСОБА_29 пояснив, що був другом ОСОБА_1 . Свідок показав, що був знайомий з ОСОБА_1 з 1980-х років, у них була спільна компанія. Також у зв`язку з тим, що свідок за професією лікар, він лікував матір ОСОБА_1 . Свідок зазначив, що неодноразово відвідував ОСОБА_1 на квартирі на АДРЕСА_3 , однак зауважив, що такі відвідування завжди мали місце лише для огляду матері ОСОБА_1 . Усі особисті зустрічі між свідком та ОСОБА_1 відбувались в закладах для харчування та відпочинку тощо. Зазначив, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були дружні відносини, оскільки вони працювали на одній роботі та були колегами. Разом з тим зауважив, що ОСОБА_1 скаржився, що має з ОСОБА_3 проблеми через її навчання в університеті. Також не зміг надати чітку відповідь, чому відвідував похорони ОСОБА_7 та допомагав ОСОБА_3 щодо юридичних питань, якщо останні не були з ОСОБА_1 у сімейних відносинах.

У судовому засіданні 28.02.2023 свідок ОСОБА_13 пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 . Свідок показала, що ОСОБА_1 жив зі своїми батьками на АДРЕСА_3 та лише після їх смерті вирішив продати ту квартиру та купити нову. Не заперечувала, що, можливо, між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були близькі стосунки, однак вважає, що бюджет у них був окремий, а квартира на АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1 за власні кошти.

У судовому засіданні 28.02.2023 свідок ОСОБА_31 пояснив, що є сином ОСОБА_2 . Свідок показав, що ОСОБА_1 був його дядьком. Свідок обізнаний про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 працювали на одній роботі, а також про те, що між ними були лише дружні стосунки. Зазначив, що його батько приблизно 4-5 років до смерті баби, тобто з 2008-2009 року, жив на АДРЕСА_3 . Також вказав, що кошти від продажу вказаної вище квартири пішли на купівлю квартири для його батька.

У судовому засіданні 24.03.2023 свідок ОСОБА_32 пояснив, що був другом ОСОБА_1 . Свідок показав, що у 1976 році познайомився з ОСОБА_1 . У 1994 році ОСОБА_1 прийшов до нього на роботу та у цьому ж році познайомив його з ОСОБА_7 . Зазначив, що часто зустрічався спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 та приходив до них в гості у квартиру на АДРЕСА_9 . Вказав, що ОСОБА_1 фактично жив як зі своєю престарілою матір`ю, яку доглядав, так і з ОСОБА_7 . Зауважив, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_1 був спільний бюджет, оскільки вони нерідко давали кошти один одному. Вважає, що ОСОБА_1 не міг самостійно заробити кошти для придбання нерухомого майна. натомість ОСОБА_7 отримувала значні дивіденди, будучи акціонером ТОВ «Франк Лемекс», а тому могла собі дозволити придбати нерухоме майно.

У судові засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилася, однак приймала участь у судовому процесі через свого представника Авдєєнка В.В .

У судові засідання відповідач ОСОБА_4 , належним чином повідомлена про дату, час і місце цих судових засідань, не з`явилася. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала та заперечувала проти задоволення позову.

У судові засідання відповідач ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цих судових засідань, не з`явився. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав та заперечував проти задоволення позову.

У судові засідання відповідач ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цих судових засідань, не з`явився. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав та заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. та зареєстрованого у реєстрі за № 4268, набув право власності на гараж, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив « Кенотрон », гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Указані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 276598672 від 24.09.2021 (т. 1 а.с. 15-16), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12396011 від 07.11.2013 (т. 1 а.с. 91-92), договором купівлі продажу від 07.11.2013 (т. 1 а.с. 93-96).

Крім цього, ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 28.02.2018, посвідчених приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстрованих у реєстрі за № 230 та № 231, набув право власності на квартиру, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, та на гараж, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Указані обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115691318 та № 115692481 від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 13), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115692481 від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 111), договором купівлі-продажу гаража від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 112-113), договором купівлі-продажу квартири від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 122-123).

Також з договору купівлі-продажу № VW 28052020/1 871 від 28.05.2020 вбачається, що ОСОБА_1 придбав у власність транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску (т. 1 а.с. 11-12). Так само з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 14, 156-158).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вказане вище нерухоме та рухоме майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , оскільки було придбано ОСОБА_1 під час їхнього проживання однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу.

Так, відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу «Право спільної сумісної власності подружжя» (ст. 74 СК України).

Під час застосування положень ст. 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок про те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Як установив суд вище, спірне майно зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_1 07.11.2013, 28.02.2018 та 28.05.2020.

Відтак для встановлення належності такого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності суд має встановити факт спільного проживання останніх однією сім`єю у зазначений період без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач покликалась на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 упродовж тривалого періоду, орієнтовно з 1992 року та до смерті останніх у 2021 році проживали однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки по відношенню один до одного, спільно здійснювали покупки, у тому числі і спірного майна.

На підтвердження таких обставин позивач, зокрема надала фотографії, на яких спільно зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 31-42). Аналізуючи характер цих фотографій, суд приймає до уваги період життя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що зафіксований на цих фотознімках. Зокрема, мають місце зображення останніх з на той час ще неповнолітньою ОСОБА_3 . У подальшому на фото зафіксоване весілля позивача, на якому ОСОБА_1 та ОСОБА_7 стоять поруч з нареченою в якості її батьків. Також суду надані фотознімки, де ОСОБА_1 проводить час з дитиною позивача. Мають місце і фотознімки, де ОСОБА_1 та ОСОБА_7 іноді самі, іноді з позивачем, а у подальшому і з її чоловіком, проводять спільно час, святкують, відпочивають, їздять у відпустки. При цьому суд зауважує, що на усіх фотознімках ОСОБА_1 обнімає чи то ОСОБА_7 , чи то позивача, чи то її дитину. Різноманіття цих фотознімків, тривалий період, що на них зафіксований, невимушеність та зовнішня обстановка (на морі, на природі, у ресторані та на сімейних зустрічах) дають суду підстави дійти висновку, що на даних фотографіях зображені люди, які є однією сім`єю, відносяться один до одного з любов`ю та тривалий час підтримують теплі родинні відносини між собою.

Указане у свою чергу спростовує доводи відповідачів, які вказували про наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спільних фотографій лише у зв`язку з тим, що останні спільно працювали та часто їздили у відрядження.

Крім цього, суд також приймає до уваги показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_34 , які вказували про тривалість стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , їх спільне проживання у квартирі на АДРЕСА_9 , яка належала ОСОБА_7 , де ОСОБА_1 зберігав особисті речі, одяг, у тому числі і колекцію дзвіночків, яку у подальшому забрав на нову квартиру. Тобто, зберігаючи такі вагомі у духовному плані речі саме на квартирі на АДРЕСА_9 , а не на АДРЕСА_3 , де проживали його батьки, ОСОБА_1 тим самим підтверджував, що місцем його проживання вважає саме проживання у квартирі ОСОБА_7 .

Також вказані свідки зазначали про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у квартирі на АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 , а також, що останні були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, купували продукти харчування, предмети побуту та спільно їздили на відпочинок.

Також суд враховує, що свідки показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були пов`язані спільними правами і обов`язками. Зокрема, ОСОБА_7 допомагала ОСОБА_1 здійснювати догляд за його престарілою матір`ю, в тому числі готувала для неї їжу, яку надалі ОСОБА_1 заносив матері. Так само ОСОБА_7 здійснювала лікування ОСОБА_1 , а останній у період, коли ОСОБА_7 перенесла хірургічне втручання та їй було важко ходити, здійснював за нею догляд, перебував поруч з нею у лікарні та надавав усю необхідну допомогу.

Наявність спільного побуту у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 підтверджується, зокрема показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , які показали, що привозили ОСОБА_1 та ОСОБА_7 продукти харчування (городину), які останні отримували за місцем спільного проживання, а також, що ОСОБА_1 не міг поремонтувати кран у квартирі на АДРЕСА_9 , де спільно проживав з ОСОБА_7 , а тому звертався о 22 годині за допомогою до свідка.

При цьому суд звертає увагу, що усі зазначені вище свідки були чи то просто сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , чи їхніми колегами, чи знайомими і друзями. Жоден із даних свідків не перебуває у родинних відносинах з позивачем та не має особистого, у тому числі і майнового інтересу, від вирішення даного спору.

На противагу цьому, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які давали показання в якості свідків, а також свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_35 , які є синами відповідача ОСОБА_2 , та ОСОБА_13 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_1 у тій чи іншій мірі є спадкоємцями ОСОБА_1 та особами, зацікавленими у вирішенні даного спору на користь відповідачів.

При цьому навіть указані свідки повністю не заперечували факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , оскільки свідок ОСОБА_13 показала, що, можливо, вони і перебували у відносинах, однак не мали спільного бюджету, а свідок ОСОБА_15 взагалі постійно називав ОСОБА_7 «тьотя ОСОБА_7», що суд розцінює як наявність родинного зв`язку, який був можливий за умови, що свідок вважав ОСОБА_7 фактичною дружиною свого дядька ОСОБА_1 .

Також суд критично оцінює підтвердження, що підписане мешканцями будинку АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 160-162), про те, що ОСОБА_1 до 2018 року проживав за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки особи, які підписали таке підтвердження, не були заявлені стороною відповідачів як свідки, не були допитані у судовому засіданні та не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

При цьому суд вважає, що факт періодичного перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , залишення його там на ніч тощо мав місце, оскільки ОСОБА_1 здійснював догляд за хворою матір`ю, яка потребувала допомоги. Однак такі обставини не спростовують факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_7 та наявності у них спільного побуту, що підтверджено показаннями свідків.

Щодо фінансової можливості у ОСОБА_1 на придбання спірного майна суд зазначає таке.

Так, з довідки ТОВ «Франк Лемекс» № 37 від 27.09.2021 вбачається, що ОСОБА_1 працював у вказаному товаристві на посаді менеджера у період з січня 2011 року до серпня 2021 року. Також з вказаної довідки вбачається, що загальний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 2011 року до серпня 2021 року становить 3540378,15 грн (т. 1 а.с. 17). Отримання ОСОБА_1 зазначеного доходу у період з 2011 року до 2021 року також підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 14.09.2021 (т. 1 а.с. 51).

Суд також приймає до уваги те, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та надавав індивідуальні послуги - фотографування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 073868, свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності № НОМЕР_3 , довідками про сплату платежів до бюджету від 29.11.2004 та свідоцтвами про сплату єдиного податку серії НОМЕР_14 від 25.12.2003, серії НОМЕР_15 від 21.12.2004, серії НОМЕР_16 від 08.12.2005 (т. 1 а.с. 83, 84, 85, 87-89).

Разом з тим з довідки Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області № 4214/17/480 від 19.02.2013 (т. 1 а.с. 86) вбачається, що доходи від здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 отримував у 1995-1999 роках. Відомості про доходи ОСОБА_1 за період після 1999 року відсутні.

Відтак, приймаючи до уваги те, що спірне майно було придбано у 2013, 2018 та 2020 роках, суд не вважає, що таке майно могло бути придбане ОСОБА_1 за кошти, отримані від зайняття підприємницькою діяльністю, яка пов`язана з наданням послуг фотографування.

Суд також відхиляє доводи відповідачів та показання свідків щодо придбання квартири та гаража на АДРЕСА_1 та транспортного засобу за кошти, отримані від продажу квартири на АДРЕСА_3 . Так, свідки надавали у цій частині суперечливі показання, оскільки одні зазначали, що спочатку була продана квартира на АДРЕСА_3 , а потім - придбана квартира на АДРЕСА_1 . Інші свідки вказували, що купівля-продаж здійснювались у зворотному порядку. При цьому усі свідки путались в датах та ніхто зі свідків не міг беззаперечно підтвердити ці обставини із посиланням на конкретні дати, суми продажу та купівлі тощо.

Більше того свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_35 не заперечували, що ОСОБА_1 придбав на ім`я свого брата ОСОБА_2 двокімнатну квартиру. Суд вважає, що дане нерухоме майно було компенсацією за частку ОСОБА_2 у спадковому майні після смерті матері у виді квартири на АДРЕСА_3 . Відтак кошти від продажу квартири на АДРЕСА_3 не могли бути витрачені ОСОБА_1 на купівлю спірного майна, що також спростовує доводи відповідачів у цій частині.

Разом з тим з довідки ТОВ «Франк Лемекс» № 35 від 14.09.2021 (т. 1 а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_7 , будучи засновником вказаного товариства, отримувала від останнього дивіденди і сума таких дивідендів лише за період з 2015 року до 2017 року становила 7417872,52 грн. Факт виплати ТОВ «Франк Лемекс» на користь ОСОБА_7 дивідендів підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 20-28). Крім цього, ОСОБА_7 з червня 2011 року як економічному раднику товариства нараховувалась заробітна плата, загальний розмір якої за період з 2011 року до липня 2021 року становив 6338535,33 грн. Отримання ОСОБА_7 зазначеного доходу у період з 2011 року до 2021 року також підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 14.09.2021 (т. 1 а.с. 50).

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що розмір доходу ОСОБА_1 у період з 2011 року до 2021 року був значно меншим від розміру доходів ОСОБА_7 та не у повній мірі достатнім для самостійного придбання спірного нерухомого майна, загальна вартість якого становила 1380600 грн, приймаючи до уваги також часті поїздки ОСОБА_1 за кордон та лікування хворої матері.

При цьому суд враховує, що договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобов`язань (т. 1 а.с. 136), акт про демонтаж-монтаж засобу вимірювальної техніки (т. 1 а.с. 137), договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 01.03.2018 (т. 1 а.с. 141-142), заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем (т. 1 а.с. 143-144) за адресою: АДРЕСА_1 оформлені на ім`я ОСОБА_1 .

Разом з тим суд вважає, що наявність таких документів, оформлених на ім`я ОСОБА_1 , беззаперечно не підтверджує факту придбання спірної квартири виключно за кошти ОСОБА_1 , зважаючи на встановлені вище обставини щодо розміру його доходу.

Так само суд відхиляє надані стороною відповідачів записи щодо проведення ремонтних робіт за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 145-148) як такі, що підтверджують те, що усі ремонтні робити у квартирі та їх оплату здійснював ОСОБА_1 , оскільки неможливо беззаперечно стверджувати, що автором цих документів є саме ОСОБА_1 . Так само вказані записи не підтверджують факт надання, виконання та оплати послуг, оскільки не є відповідними актами виконаних робіт, платіжними документами чи будь-якими іншими документами, які містять усі необхідні реквізити, в тому числі дату, підпис, печатку уповноваженої особи тощо.

Крім цього, суд не приймає до уваги, надані стороною відповідачів товарні чеки від 03.12.2018 (т. 1 а.с. 150), бланк-замовлення від 03.12.2018 (т. 1 а.с. 151) та фіскальні чеки (т. 1 а.с. 152-154), оскільки зі змісту вказаних документів не вбачається, що оплату за надані послуги та товари здійснював саме ОСОБА_1 .

Щодо доводів відповідачів, що після смерті ОСОБА_1 ОСОБА_7 не зверталась до суду з позовом про визнання спірного майно спільної сумісною власністю, суд зауважує, що датою смерті ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нетривалий строк життя ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_1 , а також перебування її протягом цього часу у медичному закладі свідчать про неможливість звернення ОСОБА_7 з таким позовом до суду.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачами факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в тому числі у період придбання спірного майна з 2013 року до 2020 року, а також що останні були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет і взаємні права та обов`язки в розумінні ст. 3 СК України, а також спільно придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , гараж за адресою: АДРЕСА_2 , гараж за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на які зареєстроване за ОСОБА_1 .

Суд вважає, що встановлення таких обставин та такого факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу є необхідним для реалізації спадкових прав позивача після смерті ОСОБА_7 та не потребує заявлення позивачем окремої вимоги та відповідно зазначення встановлення цього факту у резолютивній частині судового рішення.

Так, суд встановив, що зазначене вище спірне майно придбане ОСОБА_1 під час спільного проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому на таке майно розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Докази того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мала місце така домовленість чи був укладений шлюбний договір суду не надані.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить по 1/2 частки квартири, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; гаража, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; гаража, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1261-1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 УК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (т. 1 а.с. 10).

Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на: квартиру, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; гараж, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; гараж, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1 .

З матеріалів спадкової справи встановлено, що після ОСОБА_1 спадкоємці першої черги за законом відсутні. Спадкоємцями другої черги після смерті ОСОБА_1 за законом є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини у визначений законодавцем шестимісячний строк (т. 1 а.с. 173-204).

Також суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (т. 2 а.с. 41 зв.бік).

З матеріалів спадкової справи встановлено, що єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Такі обставини підтверджуються копіями повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 та свідоцтва про одруження та його офіційним перекладом з німецької на українську мову з проставленим апостилем (т. 2 а.с. 54).

Разом з тим постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боберської О.А. від 05.07.2022 (т. 2 а.с. 54) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/2 частки: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , гаража за адресою: АДРЕСА_2 , гаража за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1 ,у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане вище рухоме та нерухоме майно, а також невстановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку, що на момент смерті ОСОБА_7 останній на праві власності належала 1/2 частка зазначеного вище майна, суд приходить до переконання, що таке право успадкувала після смерті матері і ОСОБА_3 .

Такий висновок суду також відповідає принципу справедливості, визначеному цивільним процесуальним законом, оскільки, як встановив суд, інші спадкоємці після смерті ОСОБА_7 , крім позивача, відсутні, а відтак прийняття рішення інакшого, ніж задоволення позову, призведе до непропорційного втручання у право позивача спадкувати нерухоме та рухоме майно після смерті своєї матері.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач ОСОБА_3 сплатила судовий збір у 11350 грн, що підтверджується квитанцією № 0785-B5EH-4CP6-CPCC від 29.12.2021 (т. 1 а.с. 4). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір у рівних частинах слід покласти на відповідачів.

Крім цього, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що адвокат Авдєєнко В.В. до закінчення судових дебатів зробив усну заяву про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем ОСОБА_3 у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл цих судових витрат.

Керуючись ст. 3, 21, 36, 57, 60, 63, 74 СК України, ст. 357, 368, 372, 392, 1218, 1223, 1226, 1261-1264, 1269, 1270 ЦК України, ст. 2, 4, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 8, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку:

- квартири, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- гаража, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- гаража, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж НОМЕР_13, м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1 ,

право власності на які зареєстроване за ОСОБА_1 .

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , судовий збір у сумі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених ОСОБА_3 та пов`язаних з розглядом справи судових витрат на 13 квітня 2023 року на 15 год. 30 хв. у залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: вул. Котляревського, буд. 34, м. Тернопіль.

Надати ОСОБА_3 строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Представник позивача: адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, місцезнаходження: АДРЕСА_15.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_11 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Представник відповідачів: адвокат Ганущин Ольга Богданівна, місцезнаходження: АДРЕСА_16.

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_12 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_13 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_13 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 03.04.2023.