Справа № 559/508/23
Провадження № 2/559/244/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

Короткий виклад позовних вимог.

ФОП ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди за несплачену вартість інформаційно-консультаційних послуг в розмірі 700 доларів США, еквівалентом 28 350 грн, пеню за несвоєчасну виплату в розмірі 4 466,10 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 323 грн, а також судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02.10.2022 між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будо укладено Договір про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг із пошуку двокімнатної квартири для придбання. Згідно з п. 1.1.7 Договору за надання відповідних послуг відповідач зобов`язувався сплатити позивачу грошову винагороду у розмірі 800 доларів США та інші кошти, передбачені цим Договором впродовж двох календарних днів з моменту підписання Договору. В свою чергу, 11.11.2022 відповідачем було сплачено позивачу завдаток у розмірі 100 доларів США. Позивач вказує, що нею своєчасно та у повному обсязі був наданий відповідачу комплекс інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, а саме: організовано пошук потенційних продавців відповідних квартир, надано відповідні відомості щодо двокімнатних квартир в межах запитуваної інформації, проведено разом з ОСОБА_4 огляди відповідних квартир у кількості 22 штуки, для можливості придбання однієї з них. Проте, незважаючи на належне виконання позивачем умов Договору та укладення відповідачем попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 відмовився оплатити позивачу надані послуги, відповідно до Договору. У зв`язку із вказаними обставинами, 09.12.2022 позивачкою було направлено відповідачу Акт приймання-передачі послуг за Договором від 02.10.2022. Однак, Акт відповідач не підписав, а залишок вартості послуг у розмірі 700 доларів США не сплатив. Притому, п. 4.3 Договору передбачено, що у разі не підписання замовником акту приймання-передачі наданих послуг, послуги виконавця вважаються повністю виконаними. 21.12.2022 позивачем також було направлено ОСОБА_4 лист-претензію з вимогою сплатити вартість наданих йому послуг. Оскільки, станом на 27.01.2023 зобов`язання за договором ОСОБА_4 виконані не були, тому заборгованість зі сплати вартості наданих послуг становить 700 доларів США, еквівалентом яких є 28 350 грн, які просить стягнути з відповідача. Крім того, вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 4 466,10 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 323 грн.

Короткий виклад заперечень сторін.

20 березня 2023 року представник відповідача - адвокат Омельчук Т.В. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає повністю, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. У відзиві вказано, що 02.10.2022 між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено Договір про надання послуг. При цьому, при укладені Договору сторони погодили строки оплати послуг частинами, а саме при укладені попереднього договору 100 у.о. та решту 700 у.о. під час підписання основного договору купівлі-продажу нерухомості. У випадку неукладення основного договору відповідач, як запевнив його позивач, не мав обов`язку з оплати послуг. Завдаток за Договором про надання послуг у розмірі 100 у.о. був оплачений виконавцю 11.11.2022, а остаточний розрахунок мав відбутися після підписання основного договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості. Після огляду кількох об`єктів, 11.11.2022 був укладений попередній договір наміру купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . Разом з тим, даний договір є нікчемним та був розірваний за домовленістю між відповідачем та особою, що його укладала, за згодою сторін, та відповідачу повернуто суму авансу, який був переданий під час його підписання. Отже, відповідач не набув у власність зазначену квартиру. Таким чином, у відповідача не виникло обов`язку з оплати повного розрахунку, оскільки основний договір купівлі-продажу не укладений. При цьому, від виконання умов Договору відповідач не відмовлявся, оскільки питання придбання житла лишилося актуальним і на даний час. Отже, позивачка не виконала взяті на себе зобов`язання належним чином та в повному обсязі. Замість продовження співпраці та завершення надання послуг, позивачка почала вимагати оплату та звернулася у суд. Оскільки питання придбання житла лишилося актуальним, а позивач не бажає належним чином виконати умови договору, відповідач прийняв рішення розірвати Договір про надання послуг від 02.10.2022, про що надіслав позивачу відповідне повідомлення. Крім того, вказує що даний Договір не відповідає вимогам закону. Просить у позові відмовити у повному обсязі.

27 березня 2023 року представником позивача - адвокатом Хмарою М.В. було подано відповідь на відзив, згідно якого аргументи, наведені у відзиві категорично заперечує та вважає такими, що не можуть бути підставою для відмови у позові. Вказує, що у Договорі були передбачені строки оплати послуг, а саме впродовж 2-х календарних днів з моменту підписання Договору. Зазначає, що між позивачем та відповідачем не укладалося доповнень та додаткових угод до Договору про надання послуг. Мотиви стосовно нікчемності Попереднього договору наміру купівлі-продажу квартири від 11.11.2022 не є правомірними та не мають значення для розгляду справи, оскільки такий договір не визнавався нікчемним у судовому порядку, що спростовує твердження представника відповідача. Також зазначає, що твердження відповідача, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не набув у власність квартиру, тому не зобов`язаний проводити оплату наданих йому ОСОБА_3 послуг взагалі не піддаються критиці, оскільки будь-яким із пунктів Договору про надання послуг не було передбачено оформлення права власності ОСОБА_4 на будь-яке нерухоме майно. До зобов`язань ФОП ОСОБА_3 як виконавця не входило укладання будь-яких договорів відчуження майна або ж юридичний супровід, оскільки таких повноважень позивачка не має. Натомість, наявні зобов`язання позивачкою були виконанні у повному обсязі. Щодо доводів про направлення відповідачем позивачу повідомлення про розірвання Договору, вважає, що таке повідомлення не має юридичної сили, адже зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. В свою чергу, згоди на розірвання Договору про надання послуг ФОП ОСОБА_3 не надавала. Виходячи з наведених обставин, просить позовні вимоги задоволити повністю.

28 березня 2023 року представник відповідача - адвокат Омельчук Т.В. надала до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого вважає, що наведені у відповіді на відзив міркування та аргументи є такими, що підлягають відхиленню. Позивачем не спростовано доводи відповідача, викладені у відзиві та не обґрунтовано підставність позовних вимог. Просить у позові відмовити.

Рух справи.

Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позиції учасників процесу в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Хмара М.В. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові та надала суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви та відповіді на відзив. Додатково вказала, що коли особа підписує той чи інший договір, вона бере на себе певні зобов`язання. Зобов`язання позивача перед ОСОБА_4 були виконані і не можливо не оплатити послуги, які були вже надані. Квартира відповідачем не була придбана не тому, що йому агентство не посприяло, а тому, що сам замовник ОСОБА_4 не виявив бажання завершити той процес, який він почав. Всі послуги, які йому повинні були бути надані, були надані агентством у повному обсязі і про це надані підтверджуючі документи. Сума за послуги 800 доларів була узгоджена сторонами у самому договорі. Доказом того, що усі послуги були надані відповідачу є переписка у вайбер, де вказано, що відповідач бажає придбати квартиру, по-друге, це укладений попередній договір купівлі-продажу, який відповідач підписав. Вважає, що агентство повністю виконало усі умови договору.

Представник відповідача - адвокат Омельчук Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченням на відповідь на відзив. Додатково суду пояснила, що відповідач не відмовлявся від виконання договору та здійснення оплати, просто послуга, передбачена договором йому надана не була. Вважає даний позов передчасним, оскільки виконання послуг позивачем не було завершено. Наданий позивачем акт приймання-передачі не є доказом наданих послуг, а попередній договір наміру купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 підписаний ОСОБА_5 , який не є власником даної квартири. а тому не мав статусу продавця, про що, однак, підписався у даному довоговорі, який в подальшому був розірваний.

Встановлені судом обставини та правові висновки.

Заслухавши представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення позовних заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2022 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будо укладено Договір про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг із пошуку двокімнатної квартири для придбання. Згідно з п. 1.1.7, 4.1 Договору за надання відповідних послуг відповідач зобов`язувався сплатити позивачу грошову винагороду у розмірі 800 доларів США та інші кошти, передбачені цим Договором впродовж двох календарних днів з моменту підписання Договору (а.с. 21-25).

З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2022 року було складено Акт приймання-передачі послуг, який підписаний позивачем ФОП ОСОБА_3 . Пунктом 6 Акту вказано, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та є невід`ємною частиною Договору про надання послуг від 02 жовтня 2022 року. Разом з тим, підпис ОСОБА_4 у даному акті відсутній (а.с. 38).

В порядку досудового вирішення спору позивачем на адресу відповідача 21.12.2022 було надіслано лист-претензію про сплату заборгованості по договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг із пошуку 2-ох кімнатної квартири. Але відповіді на даний час не отримано і кошти за надані послуги не сплачено (а.с. 42-44).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві означену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Нормами ст. 902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 4.1 Договору про надання послуг, який був укладений між сторонами, впродовж 2 календарних днів з моменту підписання цього договору замовник зобов`язаний сплатити виконавцю винагороду, передбачену п. 1.1.7 Договору. День оплати замовником винагороди вважається моментом початку виникнення у виконавця зобов`язань за цим Договором.

Разом з тим, як вбачається з Договору про надання послуг, 11.11.2022 сторонами було внесено зміни у договір, згідно яких позивачка ОСОБА_3 вказала, що 11.11.2022 отримала завдаток в розмірі 100 у.о. (доларів США). Повний розрахунок відбудеться при підписані основного договору купівлі-продажу. Дані зміни були записані на останній сторінці Договору власноруч позивачем та, на думку суду, узгодженні сторонами, оскільки містять підпис і позивача і відповідача, при цьому ні представником позивача, ні представником відповідача не оскаржено такі зміни до договору в судовому порядку та не визнані недійсними, тому беруться судом до уваги, як такі, що відповідають закону.

У разі зміни договору за згодою сторін зобов`язання, що випливає з цього договору, змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не зумовлено характером його зміни.

Судом встановлено, що 11 листопада 2022 року продавець ОСОБА_5 та покупець ОСОБА_4 уклали попередній договір купівлі-продажу однокімнатної квартири на АДРЕСА_2 . Вказаним договором сторони домовилися, що основний договір купівлі-продажу повинен бути підписаний та посвідчений у нотаріальному порядку до 15.01.2023 (а.с. 26-28). З відзиву на позовну заяву та пояснень представника відповідача встановлено, що Попередній договір купівлі-продажу був розірваний за домовленістю між відповідачем та особою, що його укладала, за згодою сторін, при цьому основний договір купівлі-продажу укладений не був. Даний факт також не оспорюється стороною позивача.

У даному випадку причиною виникнення між сторонами спору з приводу виконання договору про надання послуг є різне тлумачення його сторонами пункту щодо здійснення розрахунку.

Так, позивач вважає, що в пункті 4.1. договору сторони погодили кінцевий строк розрахунку - впродовж 2-х календарних днів з моменту підписання Договору про надання послуг. Крім того, позивач вважає, що підписання попереднього договору купівлі-продажу також є підставою для здійснення відповідачем розрахунку за надані послуги.

В свою чергу відповідач тлумачить договір по-іншому, стверджуючи, що його обов`язок здійснити повний розрахунок виникає з моменту укладення основного договору купівлі-продажу квартири.

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз змісту договору про надання послуг свідчить, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють однозначно визначити зміст відповідної умови договору щодо порядку проведення розрахунку.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору про надання послуг, тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені (no individually negotiated)", але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін (under the diminant sinfluence of the party)".

У даному випадку суд вважає, що спірний пункт був включений у договір про надання послуг саме в редакції позивача та записаний нею власноруч, тому саме позивач і повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Вказане відповідає позиції Верховного Суду у постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі ВС від 02.05.2018 у справі №910/16011/17.

Як було встановлено судом, 11 листопада 2022 року продавець ОСОБА_5 та покупець ОСОБА_4 уклали попередній договір купівлі-продажу квартири. Предметом цього договору є намір придбати у власність квартиру, однак він не містить зобов`язань продавця передати майно (товар) у власність покупцеві, а також зобов`язань покупця прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а отже не є договором купівлі-продажу.

Тобто, з положень ч. 1 ст. 635 ЦК України та змісту укладеного між сторонами 11.11.2022 попереднього договору випливає, що цей договір на передачу нерухомого майна не спрямований, за умовами цього договору сторони зобов`язалися лише в майбутньому укласти договір купівлі-продажу однокімнатної квартири на АДРЕСА_2 .

Отже, попередній договір не створює для сторін будь-яких матеріальних прав та обов`язків, крім одного зобов`язання - укласти протягом погодженого сторонами строку цивільно-правовий договір купівлі-продажу нерухомого майна на погоджених умовах. Відтак, попередній договір купівлі-продажу не є основним договором в розумінні ЦК України.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів щодо порушення відповідачем зобов`язань, передбачених договором, оскільки підписання договору купівлі-продажу не відбулося та відповідно обов`язок здійснити повний розрахунок у останнього не виник, а відтак формування та направлення акту приймання-передачі послуг від 09.12.2022, передбаченого п. 4.2, 4.3 Договору про надання послуг від 02.10.2022, є передчасним, та судом визнається недостанім для обгрунтованості позовних вимог.

При цьому, суд зазначає, що позивач не має права на додаткову суму винагороди в порядку п. 4.4 Договору про надання послуг від 02.10.2022 за підписання попередніх домовленостей, якими суд оцінює попередній договір наміру купівлі-продажу від 11.11.2022, з огляду на те, що у вказаному пункті договору від 02.10.2022 не зафіксовано узгодженого розміру такої додаткової суми винагороди.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позовних вимог суд повністю відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 175, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 11, 213, 626, 627, 629, 637, 901, 902, 903 ЦК України, суд

вирішив:

в позові ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 03 квітня 2023 року.

Суддя М.В. Панчук