КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/4517/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Білої Роксолани Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в сумі 190 526,16 грн, інфляційну складову боргу в сумі 38864,69 грн, 3 % річних в сумі 11311,90 грн, та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Позов обгрунтовував тим, що відповідач є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач своєчасно з жовтня 2015 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та з березня 2015 року за отримані послуги з гарячого водопостачання в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 червня 2021 року у розмірі 190 525,16 грн. Відповідач як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Біла Роксолана Василівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішенням, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що до позовної заяви не додано документів на підтвердження права власності або права користування відповідача квартирою АДРЕСА_2 . Також вказувала, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не додано ні одного договору про надання послуг укладеного між надавачем послуг та споживачем.

Вказувала, що судом першої інстанції не отримано з Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" інформацію про те, за ким зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та не витребувано від Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації інформацію про те за ким зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також відомостей про всіх осіб зареєстрованих у квартирі за вказаною адресою в період з жовтня 2014 року по 20 грудня 2021 року.

Також представник відповідача зазначила, що відповідач ОСОБА_2 29 січня 2008 року знята з обліку за адресою: АДРЕСА_1 . А тому відповідач не міг вносити дану оплату за отримані послуги з жовтня 2015 року з централізованого опалення та з березня 2015 рокуза отримані послуги з гарячого водопостачання у зв'язку з тим, що не зареєстрована та не проживала за вказаною адресою.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказувала на те, що суд першої інстанції не досліджував той факт, що позивачем не було надано доказів того, що останнім здійснювалось постачання комунальних послуг та за які нарахована заборгованість.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідача належним чином свої зобов`язання за договором про надання послуг не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2015 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та з березня 2015 року за отримані послуги з гарячого водопостачання в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 червня 2021 року у розмірі 190525,16 грн, що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості та бухгалтерськими довідками за вказаний період. Окрім цього суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині нарахованого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 38 864,69 грн, три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 11 311,90 грн.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що позивач є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду позивач до позовної заяви додав розрахунок суми боргу станом на 01 червня 2021 року за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2015 року по червень 2021 року, з якого вбачається, що сума заборгованості утворилась у розмірі 58399,15 грн (а.с. 4-5).

Відповідно до бухгалтерської довідки за послуги з гарячого водопостачання станом на 01 червня 2021 року сума заборгованості за період з березня 2015 року по червень 2021 року становить 132 126,01 грн (а.с. 6-8).

Також встановлено, що позивач додав до позовної заяви засвідчені копії наряду на включення/відключення централізованого опалення в будинку на період заборгованості (а.с. 9-22).

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" відсутня інформація щодо місце реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46-47).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач проживала за адресою: АДРЕСА_3 з 12.09.1991 року по 17.06.1999 рік та АДРЕСА_3 . 17.18.19 з 01.07.1999 року по 29.01.2008 рік (а.с. 110).

Була знята з реєстраційного обліку 29.01.2008 року, що підтверджується копією паспорта.

В 2008 році сім'я відповідача отримала квартиру та переїхала за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29 січня 2008 року № 103-С/КІ (а.с. 89).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.

Отже, відповідачем у цьому спорі має бути саме власник, або споживач послуг.

У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин використання комунальної послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води відповідачу, тому перш за все дослідженню і оцінці підлягали такі докази, які підтверджують факт споживання відповідачем послуг, що надаються позивачем. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, що відповідач є власником/співвласником або наймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в період за який просить позивач стягнути заборгованість.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не було заявлено клопотань про витребування даних які б містили інформацію про споживання відповідачем комунальних послуг, так як обов`язок доведення обставин, на які посилається сторона, покладається саме на неї, тобто в даному випадку на позивача.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт що до позовної заяви не додано документів на підтвердження права власності або права користування по вказаній адресі квартирі АДРЕСА_1 в період з жовтня 2015 року по червень 2021 року, також позивачем не надано до позовної заяви і довідку за формою № 3 про склад сім`ї та підтвердження фактичного місця реєстрації боржника за адресою вказаною у заяві, як і відсутні інші докази, що мають підтвердити статус споживача як власника квартири та/або наймача (орендаря) квартири, що є визначальним для з`ясування обсягу відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав керуватись положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

З урахуванням наведеного, колегія суддів, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 є споживачем послуг та має обов`язок щодо їх сплати, з урахуванням того, що вона у вказаній квартирі не зареєстрована. Також позивачем не доведено обґрунтованості правових підстав поданого позову саме до ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять доказів того, що квартира перебувала у її власності/користуванні в період за який позивач просив стягнути суму заборгованості.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи при подані позовної заяви до суду першої інстанції судовий збір підлягав до сплати у розмірі 3610,52 грн (1,5 % ціни позову, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , ціна позову - 240 701,75 грн).

За подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 5415,80 грн (а.с. 74), який підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Білої Роксолани Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, інфляційної складової боргу та 3% річнихвідмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (адреса: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені судові витраті зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 5415,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «04» квітня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді В.І. Олійник

С.В. Кулікова