Справа №132/1899/23
Провадження №2-о/132/77/23
Ухвала

Іменем України

"23" червня 2023 р. Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (заінтересована особа Калинівська міська рада Вінницької області) про визнання особи недієздатною,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області надійшла вищезазначена заява про визнання ОСОБА_2 недієздатною.

Доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши зміст заяви, судом було встановлено, що дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Проте, в порушення вищевказаної норми заявник не залучив до участі у справі орган опіки та піклування, а залучив до участі у справі неналежного учасника справи в якості заінтересованої особи, а саме Калинівську міську раду Вінницької області, а не орган опіки та піклування.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

В обґрунтування своїх вимог заявник не зазначив та не додав доказів, що підтверджують наявність у ОСОБА_2 хронічного чи стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так в заяві зазначено, що лікарем-психіатром КП «Калинівська центральна лікарня» був зроблений висновок про те, що ОСОБА_2 потребує догляду та сторонньої допомоги. Про те, що ОСОБА_2 хворіє на хронічний чи стійкий психічний розлад відомості відсутні.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно з положенням ст. 21 Закону України «Про психіатричну допомогу», судово-психіатрична експертиза в цивільних справах призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням судово-психіатричних експертиз.

Як зазначається в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1972 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», судово-психіатрична експертиза призначається у справах про визнання громадянина недієздатним. В ухвалі про призначення експертизи на вирішення експертів мають бути поставлені такі питання: чи хворіє даний громадянин на психічну хворобу; чи розуміє він значення своїх дій та чи може керувати ними.

В матеріалах заяви відсутнє вмотивоване клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи із зазначенням експертної установи в якій необхідно провести експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

В силу ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Всупереч вищезазначеним вимогам закону заявником до заяви не додано висновок органу опіки та піклування про можливість призначення її опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що вона зверталася з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

Зазначені недоліки заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки заяву подано без додержання вимог, передбачених цивільно-процесуальним законодавством, заява підлягає залишенню без руху та наданню заявнику терміну для усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст.ст.177, 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Калинівська міська рада Вінницької області) про визнання особи недієздатною залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява вважається неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарження не підлягає.

СУДДЯ: