ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/425/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Іванюта О.М.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Строценя Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2023 року, повний текст якого складено 20 лютого 2023 року, ухвалене суддею Марциновською І.В. у цивільній справі №607/17602/22 за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант (далі ТДВ СК Альфа-Гарант) звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 157 089,33 грн, а також 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2481,00 грн судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що 12 вересня 2020 року з вини ОСОБА_1 трапилась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено 3 автомобілі: Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 (потерпіла особа ОСОБА_2 ), BMW 325 TDS, д.н.з. НОМЕР_2 (потерпіла особа ОСОБА_3 ) та Chevrolet д.н.з. НОМЕР_3 (потерпіла особа ОСОБА_4 ).

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом №133262223 у ТДВ СК Альфа-Гарант, яке виплатило потерпілим від ДТП особам страхове відшкодування на загальну суму 157 089, 33 грн.

На момент ДТП ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан спяніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, не повідомив про настання ДТП, а тому у ТДВ СК Альфа-Гарант відповідно до п.п.а) п.38.1 ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникло право на компенсацію виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ СК Альфа-Гарант просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП закрито на підставі ст. 38 КУпАП, тобто за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, тому дана підстава для закриття не є реабілітуючою та не є обставиною, яка спростовує доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Крім цього, усі матеріали справи вказують на те, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Строцень Т.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, судом не встановлена. Також не встановлено наявність події та складу цього адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави для стягнення коштів у порядку регресу.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Строценя Т.О., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду вважає законним та обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2020 року у справі №607/19073/20, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Зазначеною постановою встановлено, що 12 вересня 2020 року о 23 год. 00 хв. на автодорозі «Київ - Вишгород - Десна» водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Citroen» моделі «C4», державний номерний знак НОМЕР_4 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілями марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_2 , та марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Станом на 12 вересня 2020 року цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Citroen» моделі «C4», державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_1 була застрахована за чинним полісом страхування в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Вказане підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 133262223.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 власником транспортного засобу марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 . Згідно з довіреністю від 6 вересня 2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися від його імені належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 транспортним засобом марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 власником транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_6 .

15 вересня 2020 року ОСОБА_2 повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, який мав місце 12 вересня 2020 року за участю автомобіля марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , та подав заяву про виплату страхового відшкодування.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування вартість відновлювальних робіт автомобіля марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 22 425,46 грн.

10 жовтня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт № ЦВ/20/6432 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , згідно з якими сума завданого ОСОБА_2 збитку становить 22 425,46 грн.

10 жовтня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 22 425,46 грн. Указане підтверджується копією платіжного доручення № 13776 від 10 жовтня 2020 року.

14 вересня 2020 року ОСОБА_3 повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, який мав місце 12 вересня 2020 року за участю автомобіля марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_2 , та подала заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 112-1/20 від 21.11.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 185 968,20 грн.

При цьому згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 112-1/20 від 22 листопада 2020 року утилізаційна вартість автомобіля марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 119 360,80 грн.

6 січня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт № ЦВ/20/6377 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно з якими сума завданого ОСОБА_3 збитку становить 67 687,40 грн.

6 січня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 67 687,40 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 14223 від 06 січня 2021 року.

14 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, який мав місце 12 вересня 2020 року за участю автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , та подав заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № ЦВ/20/6408 від 09 вересня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 142 778,60 грн.

При цьому згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 09 грудня 2020 року ринкова вартість автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , в пошкодженому стані становить 76 902,13 грн.

11 грудня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт № ЦВ/20/6408 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно з яким сума завданого ОСОБА_6 збитку становить 66 976,47 грн.

11 грудня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування в розмірі 66 976,47 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № ID-153174 від 11 грудня 2020 року.

Отже, ТДВ СК Альфа-Гарант виплатило потерпілим від ДТП особам страхове відшкодування на загальну суму 157 089, 33 грн.

Крім цього, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 09.03.2021 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КупАП.

Із змісту постанови вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ДПР 18№436067 від 13.09.2020 року, згідно якого 13.09.2020 року о 23.00 на автодорозі «Київ - Вишгород - Десна» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Citroen» моделі «C4», державний номерний знак НОМЕР_4 , з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан спяніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 березня 2021 року у справі №363/3619/20 не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння чи відмови від проходження огляду на стан спяніння, дані обставини також не доведені позивачем, а відтак останнім не доведено право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 в розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки судом не враховано положення п.6 ст. 82 ЦПК України, неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно п.п.в п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовий аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу за наявності таких умов: 1) страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі; 2) водій є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди; 3) винна особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції або відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні 12.09.2020 року на момент ДТП адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 221, ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Застосування положень статті 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи підстави закриття судом справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні зазначеного адмінправопорушення встановлена судом.

Щодо розбіжності у датах складення протоколів відносно ОСОБА_1 за статтями 124 та 130 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 та осіб, на користь яких позивач виплатив страхове відшкодування, відбулася 12 вересня 2020 року о 23.00 год. на автодорозі Київ-Вишгород-Десна-Чернігів, 27 км. 100 м.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР №436067 щодо ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП та постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 березня 2021 року у справі №363/3619/20 зазначено дату складання протоколу за ст. 130 КУпАП та дату вчинення вказаного адміністративного правопорушення 13.09.2023 року 23 год. 40 хв.

Разом з тим, колегія суддів вважає доведеним той факт, що правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у звязку з відмовою ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, мало місце саме 12.09.2020 року одночасно із вчиненням ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №436066 від 12.09.2020 року за порушення ОСОБА_1 ст. 124 КУпАП, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено документи ВХО 998259 по ст. 130 ДПР 18 436067.

З матеріалів оглянутої у судовому засіданні апеляційного суду адміністративної справи №363/3619/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КупАП, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №436067 складено 13.09.2020 року о 23.45 год. Свідками даного порушення були зазначені у протоколі особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Як вбачається із змісту акту огляду та затримання транспортного засобу, який складений 13.09.2023 року о 03 год 45 хв. у звязку із складенням протоколу ДПР18 463067 за ст. 130 КУпАП, транспортний засіб «Citroen» моделі «C4», державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 , був оглянутий, встановлено його пошкодження - передня частина, двигун, лобове скло, ходова частина, ліве дзеркало, ліве колесо, ЛФК. Транспортний засіб тимчасово затриманий (адміністративна справа № 363/1688/20, а.с.5).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2020 року у справі №363/3619/20 матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП направлено до Вишгородського ВП ГУНП в Київській області для належного оформлення.

Як вбачається із змісту цієї постанови, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який був свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, пояснив, що така відмова мала місце після настання дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що згідно протоколу за ст. 124 КУпАП, ДТП за участю ОСОБА_1 мала місце 12.09.2020 року, тому суд прийшов до висновку, що обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР №436067 від 13.09.2020 року за ст. 130 КУпАП могли мати місце саме 12.09.2020 року, а не 13.09.2020 року.

Проте, дана вказівка суду щодо необхідності належного оформлення справи залишилась без належного реагування з боку Вишгородського ВП ГУНП в Київській області та у січні 2021 року справа повернута в суд у тому ж стані.

23 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 в адміністративній справі №363/3619/20 адвокат Строцень Т.О. подав до Тернопільського міськрайонного суду письмові пояснення, із змісту яких вбачається, що 12.09.2020 року після ДТП приїхали працівники поліції та почали складати адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП. Через деякий час до інших учасників ДТП приїхали їхні знайомі, які щось обговорювали із працівниками поліції. Після цих розмов працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння на місці події за допомогою газоаналізатора Драгер, хоча жодних ознак спяніння у нього не було. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції що не відмовляється від проходження такого огляду, однак з метою недопущення упередженості бажає пройти такий огляд в медичному закладі. Працівник поліції відповів, що у нього немає часу їхати в медичний заклад і почав складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 був абсолютно тверезим та не погоджувався із складеним протоколом за ст. 130 КУпАП, а тому відмовився підписувати вказаний протокол.

Отже, сам ОСОБА_1 визнає, що його відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та складання відносно нього протоколу серії ДПР №436067 за ч.1 ст. 130 КУпАП мало місце саме 12.09.2020 року після 23 год., а не 13.09.2020 року о 23 год. 45 хв., як зазначено у протоколі.

Таким чином, зазначені докази у їх сукупності підтверджують, що викладені в протоколі серії ДПР №436067, та відповідно у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 березня 2021 року у справі №363/3619/20 обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушено вимоги ч.1 ст. 130 КУпАП, мали місце саме 12.09.2020 року після 23 год. після ДТП на автодорозі Київ-Вишгород-Десна.

Щодо відображення у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 березня 2021 року у справі №363/3619/20 дати вчинення ОСОБА_1 адміністратвиного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП 13.09.2020 року, колегія суддів враховує, що, закриваючи провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про закриття провадження у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за п.7 ст. 247 КУпАП, суд відобразив у постанові ту дату вчинення правопорушення, яка була вказана в протоколі, не досліджуючи наявних у матеріалах цієї адміністративної справи розбіжностей щодо дати вчинення адміністративного правопорушення та без надання їм жодної оцінки.

Разом з тим, усі наявні у матеріалах адміністративної справи №363/3619/20 докази свідчать про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП мало місце 12 вересня 2020 року після 23 год, безпосередньо після ДТП.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З врахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, та наведеної норми процесуального закону, зазначена у постанові суду про закриття адміністративного провадження за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 помилка у даті вчинення цього правопорушення не може бути підставою для відмови у задоволенні цивільного позову.

За наведених обставин є всі підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати в порядку регресу витрати страховика на виплату страхового відшкодування потерпілим у ДТП особам.

У зв`язку з наведеним та відповідно до вимог п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ТДВ СК Альфа-Гарант просило здійснити розподіл судових витрат, в тому числі стягнути з ОСОБА_1 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги стороною позивача надано: Витяг із договору про надання правничої допомоги адвоката від 14 травня 2019 року , укладений між ТДВ СК Альфа-Гарант та Адвокатським бюро Грідін і партнери; завдання-доручення від 8 вересня 2021 року №156 до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року; Акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 8 вересня 2021 року; Детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, в якому якому детально описано вид виконаної адвокатом роботи, час, витрачений на виконання таких робіт та їх вартість; Платіжне доручення №21283 від 29 вересня 2021 року про сплату ТДВ СК Альфа-Гарант Адвокатському бюро Грідін і партнери витрат за правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Заяви щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача не подано.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про доведеність ТДВ СК Альфа-Гарант понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн та їх співмірність зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, витраченим часом.

Колегією суддів враховано співмірність суми із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг.

Крім цього, при зверненні до суду із позовом ТДВ СК Альфа-Гарант було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн та 3721,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги (разом 6202,50 грн), а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України дані судові витрати повинні бути стягнуті із ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ЄРДПОУ 32382598) в порядку регресу грошові кошти у розмірі 157 089,33 грн (сто п`ятдесят сім тисяч вісімдесят дев`ять гривень та тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант 6202,50 грн (шість тисяч двісті дві гривні та п`ятдесят копійок) сплаченого судового збору та 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 червня 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.