Миколаївський апеляційний суд
Справа №489/7502/21
Провадження № 22-ц/812/454/23
У Х В А Л А

06 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Базовкіної Т.М.

суддів: Царюк Л.М.,

Яворської Ж.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2022 року, постановлену у цивільній справі за позовом Миколаївського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю,

у с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні позову Миколаївського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

04 квітня 2023 року з апеляційною скаргою на судове рішення звернувся ОСОБА_1 , одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що 24 лютого 2022 року у день призначення судового засідання він з`явився до Ленінського районного суду м. Миколаєва, проте до приміщення не був допущений охороною суду через початок війни, після чого жодної кореспонденції від суду він не отримував.

Оскаржуване рішення ОСОБА_1 отримав особисто у Ленінському районному суді м. Миколаєва 06 березня 2023 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2022 року з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно частини другій статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо справи з єдиним унікальним номером 489/7502/21 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З тексту апеляційної скарги та матеріалів, доданих до апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_1 подавав до суду відзив на позовну заяву та був обізнаний про дату розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний щодо пред`явленого до нього позову та руху судового провадження.

Згідно доданої ОСОБА_1 копії рішення суду від 24 лютого 2022 року повний текст рішення складений 24 лютого 2022 року.

04 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2022 року, тобто з пропуском визначеного законом строку на апеляційне оскарження, а саме -після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

За положеннями частини другої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, крім двох випадків: 1) коли особу, яка подала апеляційну скаргу не повідомлено про розгляд справи або не було залучено до участі у справі та 2) пропуску строку на апеляційне оскарження виник через обставин непереборної сили.

З урахуванням викладених обставин справи щодо пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду більше ніж на один рік апеляційний суд для вирішення питання можливості відкриття провадження у справі має перевірити саме обставини, зазначені у частині другій статті 358 ЦПК України.

З огляду на положення частини 3 статті 12 та частину 1 статті 81 ЦПК України довести вказані обставини має особа, яка звертається з апеляційною скаргою

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі, колегія суддів приймає до уваги усталену практику ЄСПЛ з питання доцільності порушення принципу правової визначеності.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа Перетяка та Шереметьев проти України, заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Принцип правової визначеності- загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У даній цивільній справі ОСОБА_1 має процесуальний статус відповідача, був обізнаний про розгляд справи Ленінським районним судом м. Миколаєва. Обставин щодо існування непереборної сили, що призвела до пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено. Викладені ним у клопотанні мотиви щодо поновлення процесуального строку правового значення для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження не мають, оскільки законодавець пов`язує можливість для оскарження судового рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення або з неповідомленням особи про розгляд справи, або з виникненням обставин непереборної сили.

Ураховуючи відсутність виключних підстав для поновлення строку на оскарження, визначених у статті 358 ЦПК України, наведені вище норми процесуального законодавства та фактичні обставини справи, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2022 року задоволенню не підлягає, а у відкритті апеляційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини 2 статті 358 ЦПК України.

Керуючись частиною 2 статті 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом Миколаївського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська