Справа № 144/95/21
Провадження № 2/144/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2023 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

представника позивача ТОВ «Теплик-Агро» Шандурського Б.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Банара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Теплик-Агро» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та заборону вчиняти певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні на правах оренди ТОВ «Теплик-Агро» орендованою земельною ділянкою з кадастровим номером: :02:000:0074, які чиняться ОСОБА_1 , шляхом зобов`язання його забезпечити вільний доступ ТОВ «Теплик-Агро» до земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0074, площею 2,1391 га, яка розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, та заборонити ОСОБА_1 (або за його наймом іншим особам) проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на вказаній земельній ділянці на період дії договору оренди. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 16 лютого 2017 року між ТОВ «Теплик-Агро» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивачеві строком на 10 років передано в оренду земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0074, загальною площею 2,1391 га, розташовану на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. 04 березня 2017 року на підставі даного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за Товариством було зареєстровано речове право - право оренди вказаної земельної ділянки.

В березні 2020 року відповідач, без погодження з Товариством, протиправно встановивши межі земельної ділянки в натурі, здійснив комплекс агротехнічних робіт по обробітку спірної земельної ділянки, зокрема 18.03.2020 року трактором «МТЗ» проводив оранку.

По даному факту на поле, де знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0074, загальною площею 2,1391 га, виїжджала комісія Товариства, викликались працівники поліції, повідомлялось про кримінальне правопорушення, відомості про яке було внесено до ЄРДР під №0000108 від 10.04.2020 року.

На даний час Товариство не має змоги використовувати земельну ділянку за призначенням та здійснювати її обробіток відповідно до умов договору оренди, оскільки фактично земельною ділянкою користується відповідач, який з березня 2020 року самоправно, всупереч встановленому законом порядку та за наявності чинного договору оренди, зайняв земельну ділянку та здійснює її обробіток. На вимогу посадових осіб Позивача про припинення чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою Відповідач не реагує. Тому, з метою захисту свого порушеного права, вважає за необхідне рішенням суду зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою.

02 лютого 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.

У своєму відзиві на позов ОСОБА_1 стверджував, що договору оренди від 16 лютого 2017 року строком на 10 років він не підписував. Оскільки спірна земельна ділянка є його власністю, 13 лютого 2020 року він звертався до Позивача з проханням звільнити її, так як бажає самостійно господарювати на ній, на що отримав відмову. Однак жодних дій, направлених на перешкоджання господарській діяльності ТОВ «Теплик-Агро» на його земельній ділянці, особисто ним чи кимось іншим за його вказівкою не вчинялося, тому вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню

31 травня 2021 року в ході підготовчого засідання представником відповідача адвокатом Банаром В.В. в інтересах ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 144/444/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Теплик-Агро» про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яке ухвалою суду від 31 травня 2021 року задоволено, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 30 червня 2022 року поновлено провадження у справі так, як рішення у справі № 144/444/21 набрало законної сили.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача Шандурський Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки жодних перешкод у користуванні орендованою позивачем земельною ділянкою особисто його довіритель не чинив і не чинить, таких вказівок нікому не давав та не дає. Просив у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Позивач ОСОБА_1 від давання показань відносно себе відмовився, скориставшись положеннями ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що працює в ТОВ «Теплик-Агро» на посаді керуючого відділом «Завадівка». У лютому місяці 2020 року до Товариства надійшла заява ОСОБА_1 , про те, що він самостійно буде обробляти свою земельну ділянку, яка знаходиться в оренді Товариства «Теплик-Агро» в межах поля №9. Через деякий час на земельній ділянці відповідача було виявлено встановлені межеві знаки, а в середині березня 2020 року (точної дати не пригадав) ОСОБА_1 провів поверхневий обробіток землі. По даному факту на спірну земельну ділянку виїжджала комісія Товариства у складі працівників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які склали акт, однак від його підписання відповідач відмовився. В цей день на полі №9 зібралося багато людей, між орендодавцями та орендарем виник конфлікт, який було зафіксовано працівниками поліції. Органи місцевого самоврядування не здійснювали на той час нагляду за використанням земельних ділянок поза межами населеного пункту, тому їх задіяно не було. Товариство після цього дану земельну ділянку не використовувало, на даний час її обробіток здійснює відповідач ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що працює агрономом в ТОВ «Теплик-Агро». До 2020 року Товариство використовувало земельну ділянку ОСОБА_1 на праві оренди, а в березні 2020 року, під час об`їзду поля №9, ним разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на вказаній земельній ділянці було виявлено межеві знаки. З сусіднього поля він особисто бачив, як ОСОБА_1 трактором обробляв земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_4 показав, що до 04.05.2020 року працював у ТОВ «Теплик-Агро» на посаді юриста. На даний час з Товариством трудові відносини припинені. 18 березня 2020 року у телефонному режимі ОСОБА_3 йому повідомив, що на полі №9 ОСОБА_1 трактором «МТЗ» обробляє свій земельний пай, який сам же ж передав у оренду Товаристу до 2027 року. За вказівкою керівництва ним було зібрано комісію, до складу якої входили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та здійснено виїзд на поле №9. Дорогою він зателефонував на гарячу лінію «102» та повідомив про кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Прибувши на поле №9 він особисто бачив, як ОСОБА_1 трактором «МТЗ» синього кольору обробляє земельні паї, в тому числі і свій. На зауваження та прохання припинити самовільний обробіток земельної ділянки ОСОБА_1 не реагував. Тоді, ним у присутності членів комісії, по даному факту було складено акт від 18.03.2020 року, від підписання та отримання якого ОСОБА_1 відмовився. Окрім того, на полі були присутні працівники поліції, які також зафіксували дану подію. Наступного дня ним було подано письмове повідомлення про кримінальне правопорушення до органів поліції, яке було внесено до ЄРДР з присвоєнням номера 0000108 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Товариство після цього дану земельну ділянку не використовувало, на даний час її обробіток здійснює відповідач ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що у 2020 році займав посаду Голови села. У березні місяці 2020 року до нього звернувся ОСОБА_3 з усним повідомленням про те, що орендодавці встановлюють межі на своїх земельних ділянках, які знаходяться в оренді ТОВ «Теплик-Агро». Разом із ОСОБА_3 вони виїхали на поле №9, побачили вкопані у землю коли, після чого він дав вказівку землевпорядчику перевірити, на чиєму саме паї встановлено межеві знаки. Щодо подальшого розвитку подій йому нічого невідомо. Пояснення, надані працівникам поліції, від 02.04.2020 року підтвердив. Особисто ОСОБА_1 на спірній земельній ділянці бачив неодноразово

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного чи окремого провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що 16 лютого 2017 року між ТОВ «Теплик-Агро» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивачу строком на 10 років передано в оренду земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0074, загальною площею 2,1391 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Завадівської сільської ради (а.с. 6-7).

На підставі даного договору оренди земельної ділянки за ТОВ «Теплик-Агро» зареєстровано право оренди земельної ділянки, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 04.03.2017 року за № 19376210 (а.с. 9).

Актом від 18.03.2020 року, складеним працівниками ТОВ «Теплик-Агро» в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зафіксовано виїзд та обстеження земельних ділянок, зокрема і ділянки відповідача з кадастровим номером :02:000:0074, під час якого встановлено, що ОСОБА_1 самовільно проводив на ній сільськогосподарські роботи - боронування трактором «МТЗ» без державного номера (а.с. 8).

Згідно повідомлення про кримінальне правопорушення № 167 від 19.03.2020 року вбачається, що директор ТОВ «Теплик-Агро» звертався до Теплицького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області по факту чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0074 ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відомості про кримінальне правопорушення, ознаки якого вбачались у вище вказаному повідомленні, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та перевірялись досудовим розслідуванням.

Постановою начальника СВ Теплицького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області від 30 квітня 2020 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях невідомих осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України. Хоча в мотивувальній частині вказної постанови зазначено, що в діях ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , ОСОБА_16 не встановлено ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (а.с. 106-107).

Вказане дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 все ж таки вчиняв певні дії, які перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, що і стало підставою звернення директора ТОВ «Теплик-Агро» Анченка В.Г. до правоохоронних органів з повідомленням про кримінальне правопорушення.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/444/21 від 22 лютого 2022 року, відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Теплик-Агро» про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (запису про проведену державну реєстрацію), що підтверджує правомірність звернення позивача до суду з даним позовом, як законного орендаря (користувача) земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0074, загальною площею 2,1391 га, призначеною для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованою на території Завадівської сільської ради.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонам (частина 1 статті 629 ЦК).

Так, положеннями ч. 1 ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) ділянки регулюються спеціальним законом.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є закон «Про оренду землі» від 06.10.98 №161-XIV.

Ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно положень ст. 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до вимог ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Системний аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування орендованою земельною ділянкою орендар має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні майном (негаторний позов).

Суд відзначає, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виділяє витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, яке може реалізовуватися поданням негаторного позову. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Суд зауважує що об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду.

Позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний власник). До останніх належать як суб`єкти речових прав (наприклад, підприємство, організація, установа, що не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання або оперативного управління, що позбавлена можливості користуватися чи розпоряджатися майном), так і суб`єкти зобов`язальних прав, які пов`язані з володінням (наприклад, орендар, охоронець, перевізник). У разі порушення третьою особою права користування і розпорядження майном і власник, і володілець цього майна набувають права на подання негаторного позову. У цьому випадку при вирішенні питання про те, хто з них може бути позивачем за негаторним позовом, слід виходити з обсягу правомірності обох названих осіб.

Отже, якщо право володіння належить не власникові, то позов має право подавати володілець майна, а власник може звернутися з таким позовом лише після припинення у володільця згаданого права на володіння.

Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном.

Отже, в даному випадку між сторонами виникли правовідносини з користування земельною ділянкою, й титульний володілець спірної земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права користування цією ділянкою, зокрема вимагаючи повернути таку ділянку шляхом усунення відповідних перешкод.

Суд звертає увагу, що позивач є законним орендарем земельної ділянки (титульним володільцем) згідно діючого договору оренди, тому відповідно до положень статті 27, частини другої статті 152 ЗК України має право звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою, навіть від власника цієї земельної ділянки для захисту свого майнового права.

Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі N 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі N 487/10132/14-ц (пункт 97)).

А тому, суд вважає безпідставими посилання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Банара В.В. відносно того, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Суд констатує, що, на момент звернення позивача до суду є чинним договір оренди, угода про його розірвання не укладалася, в судовому порядку договір оренди не розривався і не визнавався недійсним, а відповідач, як власник земельної ділянки, якою на законних підставах користувався позивач, чинить перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою.

Так, пунктом 30 договору оренди земельної ділянки від 16 лютого 2017 року «Обов`язки орендодавця» передбачено, що останній, зокрема, зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (а.с. 7).

У поданій 13.02.2020 року колективній письмовій заяві на ім`я директора ТОВ «Теплик-Агро» ОСОБА_1 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомили про своє бажання самостійно працювати на своїх земельних паях, зокрема вказали «І тому ми відбиваєм свої ділянки» (а.с. 14).

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не заперечував такого звернення, а навпаки чітко підтвердив, що 13.02.2020 року звернувся до Позивача з проханням звільнити земельну ділянку, оскільки має бажання самостійно господарювати на ній, на що отримав відмову (а.с. 33).

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча ОСОБА_1 і відмовився давати суду показання, скориставшись положеннями до ст. 63 Конституції України, але під час судового засідання 05.10.2022 року у даній справі, під час дачі показань свідком ОСОБА_4 , відповідач висловився, що ОСОБА_4 18.03.2020 року під`їжджав до нього на полі, але акту ніякого не давав підписувати та не вручав, що зафіксовано звукозаписом судового засідання.

Зазначене підтверджує факт небажання Відповідача виконувати умови договору оренди. І хоча Відповідач стверджує, що не підписував такого строком на 10 років (до 2027 року), такі твердження на увагу не заслуговують, адже ОСОБА_1 не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження таких.

При цьому, Верховний Суд у своїй Постанові від 28.04.2022 року в справі № 334/815/21 звертає увагу на те, що саме по собі звернення позивача до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю й заперечення відповідачів щодо його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги, підлягають задоволенню, оскільки судом на підставі належних та допустимих доказів по справі було встановлено, факт того, що відповідач без належної правової підстави чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яку добровільно надав у оренду позивачу. Доказів протилежного стороною відповідача не надано.

Разом з тим суд зазначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Частина перша ст. 76 ЦПК України вказує на те, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, в зазначеній категорії справ суттєвим питанням, що підлягає встановленню та дослідженню в судовому порядку є те, чи позивач довів належними та допустимими доказами порушення його прав як користувача земельної ділянки.

З огляду на наведене суд констатує, що позивачем належним чином доведено обставини чинення перешкод відповідачем, а відповідачем, в свою чергу, вказані обставини не спростовані, його заперечення проти позову жодним доказом не підтверджені, що дає суду достатньо підстав для задоволення вказаного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270 гривні, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13, 81,89, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ТОВ «Теплик-Агро» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та заборону вчиняти певні дії, задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні на правах оренди ТОВ «Теплик-Агро» орендованою земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0074, які чиняться ОСОБА_1 , шляхом зобов`язання його забезпечити вільний доступ ТОВ «Теплик-Агро» до земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0074, площею 2,1391 га, яка розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області та заборонити ОСОБА_1 (або за його наймом іншим особам) проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на вказаній земельній ділянці на період дії договору оренди, який укладений 16 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Теплик-Агро» () 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ТОВ «Теплик-Агро», вул. Незалежності, 30 с. Степанівка Гайсинського району Вінницької області, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача - адвокат Банар Валерій Васильович, АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001196 від 16.09.2019 року.

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2023 року.

Суддя