Справа № 347/2059/22
Провадження № 22-ц/4808/393/23
Головуючий у 1 інстанції ГОРДІЙ В. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Косівського районного суду, ухвалене суддею Гордієм В.І. 16 січня 2023 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву мотивовано тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку він звернувся в управління пенсійного фонду для призначення пенсії. Необхідний страховий стаж, згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для осіб, які досягли 63 років, становить від 19 до 29 років. Страховий стаж Головним управлінням пенсійного фонду України у Тернопільській області йому обчислено як 14 років 02 місяці 26 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.1993 року по 31.10.2001 року, оскільки дата прийняття на роботу в трудовій книжці не співпадає з копією наказу, а також в копії наказу про звільнення вказано ім`я та по батькові ініціали. Оскільки для призначення пенсії за віком потрібно врахувати трудовий стаж згідно вкладиша до трудової книжки, вважає встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вкладиша серії НОМЕР_1 від 12.04.1988 року до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.10.1979 року (а.с.1-2).

Рішенням Косівського районного суду від 16 січня 2023 року заяву задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), жителю АДРЕСА_1 , вкладиша серії НОМЕР_1 від 12.04.1988 року до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.12.1979 року (а.с.51-53).

Не погодившись з рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу.

Вказує, що встановлення факту вкладиша НОМЕР_5 від 12.04.19 року до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.12.1979 року не впливає на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.03.1993 по 31.10.2001 року, оскільки наявні розбіжності тільки в записах у трудовій книжці та наданих наказах.

Відповідно до п.26 Порядку №637 у судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документів, що підтверджує трудовий стаж якщо ім`я по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, оскільки для вирішення цієї категорії правовідносин передбачена інша, позасудова процедура, яка чітко визначена Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року №637. Отримавши відмову органу, який призначає пенсії, у разі незгоди з його рішенням, на підставі ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 2 ст. 124 Конституції України особа має право звернутися за захистом свого права в суд, але не із заявою про встановлення факту трудових відносин, що дають право на призначення пенсії, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити (а.с.63-66).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явився представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, надіславши заяву про розгляд справи у його відсутності.

У судове засідання не з`явився заявник ОСОБА_1 , про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області та заявника ОСОБА_1 .

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив положень ст.ст. 315, 319 ЦПК України, встановивши, що записи трудової діяльності заявника в АТ «Росинка», колгоспі «17 Вересня», а також у Великорожинському лісництві, які вказані у архівних довідках Косівської РДА, співпадають із записами про трудову діяльність в цих організаціях, здійсненими у вкладиші серії УКР №0206806 до трудової книжки НОМЕР_2 , у якому і вказано, що це вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 , виходив з того, що оскільки заявник лише просить встановити факт належності йому вкладиша до трудової книжки, а не наявності у нього трудового стажу згідно цих документів, тому факт підлягає встановленню.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинств з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до територіального органу ПФУ з заявою про призначення йому пенсії за віком.

Трудова книжка серії НОМЕР_2 від 20.12.1979 року видана на ім?я ОСОБА_1 (а.с.4).

Пізніше, на ім?я ОСОБА_1 видано вкладиш (додаток до трудової книжки) серії НОМЕР_1 від 12.04.1988 року, (а.с.5-6).

Як видно із записів, внесених до вкладиша (додатка до трудової книжки) серії НОМЕР_1 , до вступу в колгосп стаж заявника згідно трудової книжки НОМЕР_2 становить 9 років 01 місяць. І після цього у вказаному вкладиші (додатку) здійснювався запис трудової діяльності ОСОБА_1 , починаючи з 20.07.1987 року (а.с.6).

Згідно архівних довідок № В-37, № В-38 від 10.05.2019 року (а.с.14, 15), архівних довідок Косівської РДА № 359, №360 від 16.05.2019 року, та архівної довідки Косівської РДА №296 від 30.05.2022 року, в особових рахунках робітників АТ «Росинка» с. Розтоки, Косівського району, у книгах обліку праці та розрахунків з членами колгоспу «17 Вересня», а також відомостях нарахування заробітної плати робітникам Великорожинського лісництва обліковується ОСОБА_1 (а.с.16, 17).

Згідно повідомлення Косівського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 24.05.2019 року за №1873/03, стаж роботи з 01.03.1993 року по 31.10.2001 року в Великорожинському лісництві, наявність якого оспорює Головне управління у своєму запереченні, було зараховано заявнику управлінням в 2019 році, який на день звернення за пенсією складав 21 рік 00 місяців 02 днів, та повідомлено його про право набуття ним права на пенсію при такому стажі роботи, з 02.05.2022 року (а.с.7-8).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківському області від 24.05.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно наданих документів страховий стаж складає 12 років 9 місцяв 14 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.03.1993 року по 31.10.2001 року,оскільки дата прийняття на роботу в трудовій книжці не співпадає з копією наказу, а також в копії наказу про звільнення вказано ім`я та по батькові ініціали (а.с.10).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.06.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 14 років 02 місяці 26 днів (а.с.13).

З метою підтвердження того факту, що у вкладиші (додатку до трудової книжки) зафіксований трудовий стаж заявника, попри розбіжності у датах трудової діяльності та наказах, аявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження з посиланням на статті 293, 315 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок подання документів).

Пунктами 4.1 та 4.3 розділу ІV Порядку подання документів визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший на підставі звернення особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку подання документів), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ.

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії за віком передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи, що виникають у публічно-правових спорах, зокрема, спорахи фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а згідно з пунктом 3 частини шостої цієї ж статті для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо, зокрема, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг».

Таким чином, якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду.

У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (ровадження № 14-505 цс 19), від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18).

Отже, суд першої інстанції помилково розглянув справу в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства при наявності спору про право на пенсію.

У справі, що розглядається, вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії відповідно до частини другої, пункту 3 частини шостої статті 12, пункту 2 частини першої статті 263 КАС України має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі вимог частини першої статті 377, пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено без дотримання норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, а справу закрити, роз`яснивши ОСОБА_1 право на звернення до адміністративного суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 16 січня 2023 року скасувати.

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.