ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2022 року (ухвалену під головуванням судді Ткаченко Н.В.) у цивільній справі №201/10205/22 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувало тим, що ОСОБА_1 в порушення вимог іпотечного договору зареєструвала в іпотечному майні (квартирі) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

Просило Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти з реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії щодо зняття з реєстрації.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначену ухвалу у зв`язку із порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Вважає, що спір виник у сфері приватноправових відносин, оскільки стосується порушення його прав як іпотекодержателя з боку ОСОБА_1 , як іпотекодавця, яка здійснила реєстрації третіх осіб у предметі іпотеки без згоди банку.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронних листів та смс-повідомлень із судовими повістками (а.с.53 -54). Від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника (а.с.55).

Згідно із п. 2, 3, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до ч.13 ст.128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити дії щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. В обґрунтування позову посилалося на те, що що між ним та ОСОБА_1 існують кредитні правовідносини, в забезпечення виконання яких між укладено іпотечний договір, відповідно до умов, якого іпотекодавець без письмової згоди іпотекодержателя не має права на реєстрацію у предметі іпотеки третіх осіб. ОСОБА_1 в порушення умов іпотечного договору зареєструвала в іпотечній квартирі інших осіб.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги розглядаються у рамках адміністративного судочинства.

Проте такий висновок суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є,по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Однак судом не було враховано, що в позові не йдеться про порушення відповідачем чинного законодавства України, як суб`єктом владних повноважень, при реєстрації відповідачів у квартирі.

Саме зазначені обставини могли бути підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому слід зазначити, що банк звернувся до суду із позовом щодо зняття з реєстрації осіб, які без його письмового дозволу, як іпотекодержателя були зареєстровані в іпотечному майні. А отже спір виник між сторонами у зв`язку із порушенням умов іпотечного договору.

Таким чином, предметом спірних правовідносин є майнові права на іпотечне майно, а вимоги до відповідачів є похідними від них, а тому даний спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України, незважаючи на участь у справі суб`єкта владних повноважень.

Тому, як зазначав в апеляційній скарзі банк, даний спір виник із відносин приватноправового характеру і його існування не залежить від того, чи додержав вимог законодавства суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що спір має приватноправовий характер і не має ознак спору з органом, який виконує владні управлінські функції.

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду в схожих правовідносинах, викладених в її постанові від 16.05.2018 року по справі № 137/2535/2017, в якій йдеться про те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічноправовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Всі вище викладені обставини свідчать про те, що на даний час мається спір про право АТ КБ «Приват Банк» як іпотекодержателя з приводу іпотечного майна квартири АДРЕСА_1 , а саме щодо реєстрації у вказаній квартирі без його згоди відповідачів, а тому даний спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване судове рішення не відповідає нормам процесуального права, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З приводу, розподілу судових витрат у вигляді судового збору за подачу апеляційної інстанції, то слід зазначити, що дане питання з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України буде вирішуватись після розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 368, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді: