Пр. №2/756/507/23
У Х В А Л А

16 березня 2023 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря позивача представника відповідача Любін А.Ю. ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Нумеріцька Світлана Павлівна про стягнення зі спадкоємців боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходиться вказана вище цивільна справа.

Предметом спору у ній є стягнення з відповідачів як спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 заборгованості за договором позики від 18.02.2021 у розмірі 175 000 доларів США.

В судовому засіданні 16.03.2021 року судом на обговорення учасників справи поставлено питання про передачу справи за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яке є предметом спадщини.

Позивач просив передати справу на розгляді іншому суду, представник відповідача ОСОБА_5 вирішення цього питання поклала на розсуд суду.

Заслухавши учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.16 ст.28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею ст.30 ЦПК України передбачено випадки виключної підсудності справ. Зокрема, згідно ч.1 цієї статті, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місце знаходженням цього майна або основної його частини. Згідно ж ч.3 цієї статті, позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

При поданні даного позову до Оболонського районного суду м.Києва позивачем зазначено, що даний позов подається за місцем знаходження частини спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вимоги ЦПК щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Чинним процесуальним законодавство не урегульовано питання підсудності справ кредиторів спадкодавця про стягнення його боргу зі спадкоємців, які прийняли спадщину.

На стадії судового розгляду, при дослідженні зібраних у справі письмових доказів, судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 входить, окрім квартири за вищевказаною адресою (вартістю 928 000 грн), також інше нерухоме майно, яке розташоване у Подільському районі м.Києва (квартира АДРЕСА_2 вартістю 1 444 500 грн), у Києво-Святошинському районі Київської області (земельна ділянка по АДРЕСА_3 та житловий будинок за цією ж адресою загальною вартістю 1 673 129 грн), а також у Козелецькому районі Чернігівської області ( житловий будинко та земельні ділянки в с.Бірки загальною вартістю 622 500 грн).

Згідно з положеннями чт.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, на думку суду, спір щодо стягнення кредитором боргу зі спадкоємців померлого боржника має вирішуватись за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна або основної його частини.

При цьому, на момент постановлення цієї ухвали сума позовних вимог, які заявлені у справі складає 6 398 000 грн. (згідно курсу НБУ станом на 16.03.2023), що перевищує вартість усього спадкового майна після смерті ОСОБА_6 . Тобто, у випадку задоволення позову звернення стягнення можливо щодо усього майна, а не лише квартири, яка знаходиться на території Оболонського району м.Києва.

За приписами ч. 1 ст. 378 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням вказаних положень закону, враховуючи те, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 , основна частина якого знаходиться у Києво-Святошинському районі Київської області, на даний спір поширюються вимоги щодо виключної підсудності, враховуючи позицію позивача, який просив передати справу на розгляд іншому суду, діючи в інтересах та у відповідності до завдань цивільного судочинства щодо унеможливлення скасування рішення суду з підстав недостримання правил підсудності, суд вважає правильним передати дану справу за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Керуючись ст.ст.28, 30, 31 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Нумеріцька Світлана Павлівна про стягнення зі спадкоємців боргу кредитором спадкодавця передати на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м.Київ, вул.Мельниченка, 1).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 03.04.2023

Суддя А.М.Майбоженко