ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 червня 2023 року

м. Харків

справа № 641/9778/21

провадження № 22-ц/818/1106/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_5 , на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року, ухвалене суддею Онупко М.Ю., -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість: 21 370,85грн. - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2013 року по 31 жовтня 2021 року, 15 971,22грн. - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2021 року, 3 514,43грн. - інфляційні втрати за час прострочення, 1 339,59грн. - 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 42 196,09грн, яку позивач просить стягнути на їх користь.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року позов КП «Харківводоканал» - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 16 668,49грн. та водовідведення в розмірі 12 771,46грн. з урахуванням 3 514,43грн. - індексу інфляції за час прострочення та 1 339,59грн. - 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 34 233,97грн.

В іншій частині позовні вимоги - залишені без задоволення.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь КП «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 906,80грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості за надані послуги та витрати по сплаті судового збору з відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона є матір`ю ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_7 . Вказує, що вона з дітьми в квартирі АДРЕСА_1 , по якій виникла спірна заборгованість, ніколи не проживала, зазначені позивачем послуги не отримувала. В зазначеній квартирі зареєстрований та фактично проживає лише ОСОБА_2 . Вказує, що до початку війни вона з доньками мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , а з 10 квітня 2022 року мають статус внутрішньо переміщених осіб та перебувають в Полтавській області. Висновок про її місце проживання та проживання її доньок суд першої інстанції зробив на підставі Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 03 лютого 2023 року. Натомість зазначений реєстр знаходить у стані формування.

Інші учасники справи рішення суду не оскаржують.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 травня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд першої інстанції виходив з того, що останні є споживачами послуг, які надає їм КП «Харківводоканал».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на час подання позовної заяви відповідачі були зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_3 .

За зазначеною адресою КП «Харківводоканал» надавалися послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 07 лютого 2006 року реєстраційний №3-06-267381 квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (а.с.48).

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон).

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону зазначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Згідно частини 1 статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У частині 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі N 521/3743/17-ц та від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц.

Апеляційним судом встановлено, що відповідачі по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , за адресою якої КП «Харківводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та зареєстровані в ній в установленому законом порядку.

Оскільки на власника (співвласників) покладається тягар щодо утримання належного їм нерухомого майна (квартири), тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості з у сіх відповідачів є законним та обгрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ані вона, ані її діти в зазначеній квартирі ніколи не проживали та зазначених позивачем послуг не отримували, а тому заборгованість за надані позивачем послуги підлягає стягненню лише з ОСОБА_2 - колегією суддів не приймаються, оскільки зазначені обставини не звільняють її від обов`язку утримання належної їй частки нерухомого майна.

Крім того, пунктом 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджені постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Разом з тим, доказів того, що відповідачі зверталися до КП «Харківводоканал» у встановленому законом порядку із заявою щодо їх не проживання у зазначеній квартирі матеріали справи не містять, як і не містять доказів того що вони офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку відмовилися від їх надання КП «Харківводоканал».

Доводів щодо незгоди із загальним розміром заборгованості апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 червня 2023 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова