КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1251/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року місто Київ

справа №754/2929/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року про задоволення подання, постановлену під головуванням судді Лісовської О.В., повний текст ухвали складено 08 листопада 2022 року у справі за поданням Головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій Валентини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , заінтересована особа: стягувач ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Головний державний виконавець Деснянського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Жиглій В.М. звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України до виконання нею зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №754/2929/16-ц, виданим 20 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 61977,05 грн., інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно набутих коштів за період прострочення з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2018 року.

В обґрунтування подання зазначала, що на виконанні Деснянського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) знаходиться виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №754/2929/16-ц, виданого 20 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 61977,05 грн., інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно набутих коштів за період прострочення з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2018 року.

Вказувала, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Посилалась, на те що 30 серпня 2021 року, 08 жовтня 2021 року, 17 січня 2022 року, 15 лютого 2022 року, 06 жовтня 2022 року нею направлені електронні запити до ДФС та ПФУ з метою отримання джерел доходів боржника. Згідно відповідей з ПФУ та ДФС інформація щодо отримання джерел доходів в ДРФО відсутня та інформацію не знайдено.

Зазначала, що 30 серпня 2021 року, 08 жовтня 2021 року, 17 січня 2022 року, 15 лютого 2022 року, 06 жовтня 2022 року нею направлено електронний запит до МВС України з метою отримання майна боржника.

Вказувала, що згідно відповідей МВС в м. Києві від 30 серпня 2021 року, 08 жовтня 2021 року, 17 січня 2022 року, 15 лютого 2022 року, 06 жовтня 2022 року транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Посилалась, на те що 11 жовтня 2021 року, 09 листопада 2021 року, 17 січня 2022 року нею направлено виклики боржнику на 20 жовтня 2021 року, 15 листопада 2021 року, 21 січня 2022 року з'явитись до відділу для надання пояснень, проте боржник до відділу не з'являвся.

Зазначала, що 18 жовтня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено у всі діючі банки.

21 жовтня 2021 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив.

Посилалась, на те що 21 жовтня 2021 року та 16 лютого 2022 року державним виконавцем на адресу боржника направлена вимога на 29 жовтня 2021 року та 28 лютого 2022 року для проведення виконавчих дій.

Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 земельні ділянки не обліковуються.

Вказувала, що 29 жовтня 2021 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив.

Посилалась, на те що згідно відповіді П'ятнадцятої київської нотаріальної контори, встановлено, що від матері боржниці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 успадкувала 1/2 частину квартири по АДРЕСА_2 , тобто з 2016 року до сьогодні ОСОБА_1 маючи вищевказане майно навмисно ухиляється від оформлення спадщини за законом, для уникнення виконання рішення суду.

Зазначала, що на запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 26 жовтня 2022 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неодноразово перетинала державний кордон України, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року поданння Головного державного виконавця Деснянського відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Жиглій В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, що покладені виконавчим документом №754/2929/16-ц від 20 серпня 2021 року, виданого Деснянським районним судом міста Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування всіх фактичних обставин справи, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи, безпідставно та за відсутності доказів зробив переконливий висновок про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги діючого законодавства щодо виконання судового рішення та умисно не вживає заходів щодо його виконання.

Вказувала, що також суд першої інстанції не послався на жодний доказ, який би підтверджував встановлені в ухвалі суду обставини, встановлення яких є обов`язковим при вирішення даної категорії справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у зв`язку із чим обставини встановлені судом є недоведеними, тим більше, що вони не відповідають дійсності.

Зазначала, що державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а також доказів про реальну можливість боржника виконати зазначене рішення.

Посилалася на те, що державним виконавцем не надано жодних доказів того, що боржник дійсно отримував вимоги та виклики за вказаною адресою та був належним чином повідомлений і обізнаний про свої обов'язки в межах даного виконавчого провадження, оскільки відсутні відомості про вручення адресату поштових відправлень.

Вказувала, що не надано державним виконавцем і доказів того, що боржник був повідомлений про проведення виконавчих дій.

Зазначала, що відповідно до відміток у закордонному паспорті ОСОБА_1 31 травня 2022 року перетнула державний кордон України, супроводжуючи доньку, яка перебувала на той час на сьомому місяці вагітності, до Швейцарії, та 09 червня 2022 року повернулася до України, навіть, не зважаючи на введений в Україні воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який і досі триває. Надалі, жодного разу більше не перетинала державний кордон України.

Посилалася на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про наявність підстав вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, з огляду на те, що з даних наданих Державною прикордонною службою України вбачається, що боржник лише один раз перетинав державний кордон України, що саме по собі не свідчить про ухилення від виконання рішення.

Вказувала, що судом першої інстанції не надано правової оцінки тим обставинам, що доказів про реальну можливість боржника виконати зазначене рішення матеріали подання не містять.

Зазначала, що предметом даного спору є питання саме щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання судового рішення ОСОБА_1 , а аж ніяк не питання спадкування боржником квартири. Факт ухилення від спадкування вказаної квартири не доведено державним виконавцем і в даному випадку питання спадкування боржником квартири не стосується предмету спору.

Посилалася на те, що державний виконавець не вказав того, що на виконання вищевказаного рішення суду, ОСОБА_1 було здійснено перерахування коштів на депозитний розрахунковий рахунок Деснянського відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) згідно ВП НОМЕР_2, що підтверджується наданим платіжними квитанціями на загальну суму 23000 грн. Крім того, 16 лютого 2022 року на виконання рішення суду у рамках ВП НОМЕР_2 було списано з рахунку боржника, відкритого у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 2 228, 27 грн.

Вказувала, що на сьогоднішні день, боржник не працює, оскільки є фахівцем з авіаперевезень, тобто фахівцем галузі, яка повністю зупинила свою діяльність під час воєнного стану, запровадженого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та не має взагалі доходів, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Зазначала, що вищевказане свідчить, що боржник не ухиляється від виконання рішення, а навпаки, враховуючи відсутність рухомого та нерухомого майна, відсутність роботи, незадовільного фінансового стану та фактично відсутність джерела отримання доходу, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження; важкого стану здоров'я, а саме загострення від нервових навантажень під час військового вторгнення РФ до України важної хронічної хвороби, яка фактично позбавила її часткової працездатності, намагається виконувати рішення суду з урахуванням свого незадовільного матеріального стану шляхом перерахування грошових коштів на відповідний депозитний розрахунковий рахунок Деснянського відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ).

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У судовому засіданні апеляційного суду боржникта її представникдоводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій В.М. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у йоговідсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 вказаного Закону України встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Оскільки, відповідно до положень статті 441 ЦПК України подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій В.М. перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №754/2926/16-ц, виданого 20 серпня 2021 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 61977, 05 грн., інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно набутих коштів за період прострочення з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2018 року.

Постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій В.М. від 30 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, якою боржника, окрім виконання рішення суду, зобов`язано подати декларацію про доходи й майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, будь-яких даних про те, що вказана постанова на виконання вимог абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» направлялася боржнику матеріали справи не містять.

30 серпня 2021 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій В.М. винесено постанови про арешт майна та коштів боржника ОСОБА_1 .

Доказів направлення даних постанов ОСОБА_1 матеріали справи також не містять.

30 серпня 2021 року, 08 жовтня 2021 року, 17 січня 2022 року, 15 лютого 2022 року, 06 жовтня 2022 року головним державним виконавцем направлені електронні запити до Державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України з метою отримання джерел доходів боржника та до МВС України з метою отримання даних про майно боржника.

Згідно відповідей з ПФУ та ДФС інформація щодо отримання джерел доходів ОСОБА_1 в ДРФО відсутня та інформацію не знайдено.

З відповідіМВС України вбачається, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

В матеріалах справи міститься виклик державного виконавця від 11 жовтня 2021 року НОМЕР_2/13, з якого вбачається, що головний державний виконавець зобов`язувала ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 20 жовтня 2021 року о 14.00 год. щодо сплати боргу за виконавчим документом та надати документи.

Доказів направлення та вручення ОСОБА_1 вказаного виклику головним державним виконавцем Жиглій В.М. до матеріалів подання надано не було.

З акту державного виконавця від 21 жовтня 2021 року вбачається, що при виїзді державного виконавця за місцем проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 перевірити майновий стан боржника та встановити місцезнаходження боржника не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. В поштовій скриньці №18 боржнику залишено вимогу на 29 жовтня 2021 року для надання доступу до вказаної квартири для проведення виконавчих дій.

Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів від 25 жовтня 2021 року, за ОСОБА_1 земельні ділянки не обліковуються.

Відповідно до акту державного виконавця від 29 жовтня 2021 року вбачається, що при виїзді державного виконавця за місцем проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 перевірити майновий стан боржника та встановити місцезнаходження боржника не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив.

В матеріалах справи містяться виклики державного виконавця від 09 листопада 2021 року НОМЕР_2/13, від 17 січня 2022 року НОМЕР_2/13 та вимога від 16 лютого 2022 року.

Доказів направлення та вручення ОСОБА_1 вказаних викликів та вимоги головним державним виконавцем Жиглій В.М. до матеріалів подання надано не було.

Згідно відповіді П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори встановлено, що від матері боржниці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 успадкувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду з даним поданням, головний державний виконавець Жиглій В.М. вказувала на те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, оскільки не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного їй майна та доходів.

Разом з тим, під ухиленням від виконання зобов`язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених законом, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Крім того, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalov. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes andFoldesne Hajlikv. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 124 і згадуване вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии"» § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, ВанЛейвен іДе Мейере протиБельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, державний виконавець направила до суду подання, копію матеріалів виконавчого провадження без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження, щодо отримання останньою викликів державного виконавця та ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань.

Неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання можуть бути однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи, зміст подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та те, що додані до подання матеріали виконавчого провадження НОМЕР_2 не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов`язань, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати ОСОБА_1 такою, що свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на неї судовим рішення зобов`язань.

Звертаючись з апеляційною скаргоюпредставник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказувала на те, що державний виконавець у поданні не вказала того, що на виконання вищевказаного рішення суду ОСОБА_1 здійснюється перерахування коштів на депозитний розрахунковий рахунок Деснянського відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), на підтвердження чого були надані копії квитанцій на загальну суму 25228,27 грн.

У судовому засіданні апеляційного суду Головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій В.М. не заперечувала, що боржником ОСОБА_1 здійснюється щомісяця часткове погашення боргу у ВП НОМЕР_2.

Головний державний виконавець у поданні зазначила, що боржник неодноразово перетинала державний кордон України.

Разом з тим, з відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону вбачається, що за період з 30 серпня 2021 року по 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 31 травня 2022 року перетнула державний кордон України (виїзд),а 09 червня 2022 року перетнула державний кордон України (в'їзд).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначила, що вона дійсно на прохання своєї дочки, яка перебувала на той час на сьомому місяці вагітності, та за її кошти супроводжувала останню до Швейцарії та 09 червня 2022 року повернулася до України. Надалі, жодного разу більше не перетинала державний кордон України.

При цьому колегія суддів враховує, що наявність лише невиконаного зобов`язання не є підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що обмеження у праві виїзду за кордон було застосовано судом передчасно, без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці та на даний час таке обмеження порушує право боржника вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави.

Виходячи з викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року - скасувати на постановити нову.

У задоволенні подання Головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Жиглій Валентини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , заінтересована особа: стягувач ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: