П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Київ

Справа №939/2405/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/4947/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Поліщук Н.В., Невідомої Т.О.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Міланіч А.М. 14 листопада 2022 року в смт. Бородянка, повний текст рішення складений 22 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» про визнання неправомірними нарахування комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії ЖКП «Немішаєве» щодо нарахування їй вказаних комунальних послуг за 26,4 кв.м. загальної площі її прибудови до квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , до якої здійснила прибудову приміщення з окремим виходом.

Всі комунікації в її частині квартири відокремлені, вона не користувалась прибудинковою територією та під'їздом будинку, однак, відповідач нараховував їй плату за не надані послуги, а саме, за освітлення місць загального користування та за технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж, в результаті чого виникла заборгованість в сумі понад 2000 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» про визнання неправомірними нарахування комунальних послуг - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було доведено, що здійснена добудова до її частини квартири не входить до складу самої квартири в цілому та вона не має сплачувати комунальні послуги, нараховані на площу даної добудови.

Суд вважав, що позивач мала брати участь в утриманні всього будинку та повинна здійснювати оплату витрат. А тому, дії відповідача були правомірними.

Не погодилась із зазначеним рішенням суду позивач, нею подана апеляційна скарга, в якій вона посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що з 2009 року вона є співвласником 65/100 квартири АДРЕСА_2 , іншим співвласником є ОСОБА_2 .

Проте, до цього часу рахунки надходять на попереднього власника ОСОБА_3 , що є невірним. Крім того, вказує, що квартирою №2 також користується ОСОБА_2 , і тому вона також повинна сплачувати комунальні послуги. Однак, всі комунальні послуги позивач оплачує самостійно. При цьому, квартира має окремий вихід та має окремі лічильники на електроенергію і воду, та не має ніякого відношення до загальних комунікацій будинку, так як її прибудова від них повністю відключена. З цього приводу вона неодноразово зверталась до ЖКП з приводу перерахування заборгованості, за послуги які вона не отримує, але ніхто на дані звернення не реагував.

На підставі вищевикладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без зміг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 25 березня 2009 року позивач є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Квартира - загальною площею 56,3 кв.м. з урахування площі балкону, складається з трьох кімнат, житлова площа яких 37,2 кв.м. та кухні, коридору, інших підсобних приміщень (а.с.61).

Рішенням виконкому Немішаївської селищної ради від 08 грудня 2009 року надано дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на розподіл особового рахунку по квартирі АДРЕСА_1 (а.с.16).

Рішенням Немішаївської селищної ради від 24 грудня 2009 року надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_1 , зобов`язано надати проект комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, подати погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва прибудови до квартири для затвердження на чергову сесію селищної ради (а.с.15). Дані про затвердження цього проекту в матеріалах справи відсутні.

Згідно копії довідки КП КОР «Бородянське бюро технічної інвентаризації» від 6 лютого 2013 року на підставі поданих заяв співвласників вказаної квартири в користування позивача перейшли приміщення 2, площею 15,7 кв.м, 3, площею 11,8 кв.м, 8, площею 13 кв.м, 9, площею 4,2 кв.м, та 10, площею 9,2 кв.м, що становить 65/100 частин квартири (а.с.14).

13 вересня 2016 року за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на 65/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Загальна площа об`єкта визначена 81,7 кв.м., житлова 37,2 кв.м., зазначено, що квартира складається з 3-х жилих кімнат - 15,7 кв.м, 11,8 кв.м, 9,7 кв.м., кухня -6,4 кв.м., 13 кв.м., ванна 3 кв.м., туалет 1,1 кв.м., коридок 7,6 кв.м., передпокій-9,2 кв.м., санвузол -4,2 кв.м. (а.с.8-9).

Згідно з Технічною характеристикою квартири житлові та підсобні приміщення квартири, розташовані на першому поверсі двоповерхового будинку і представляють окрему ізольовану (загальну) квартиру, яка складається з 3-х кімнат -15,7 кв.м, 11,8 кв.м, 9,7 кв.м., кухні -6,4 кв.м. та 13 кв.м., ванна 3 кв.м., туалет 1,1 кв.м., коридок 7,6 кв.м., передпокій-9,2 кв.м., санвузол -4,2 кв.м. (а.с.11-13).

З матеріалів справи вбачається, що до прибудови до квартири АДРЕСА_1 передбачено водопостачання від діючого водогону, водовідведення передбачено у діючу каналізаційну мережу, колодязь якої знаходиться в даній зоні каналізаційно-насосної станції, електропостачання здійснюється від окремої лінії потужністю 3кВт (а.с.49-51). Також з листа державного закладу «Бородянська районна санітарно-епідеміологічна станція» №1865 від 20 грудня 2010 року вбачається, що вказана установа не заперечувала проти проектування відключення квартири від централізованого опалення та запропонувала замовити проект в ліцензованій на даний вид діяльності проектній організації (а.с.22). Дані про затвердження проекту і фактичне відключення квартири позивача від системи централізованого опалення в матеріалах справи відсутні. В акті обстеження житлово-побутових умов складеним 15 серпня 2019 року депутатом Немішаєвської селищної ради Буренко О.П. в присутності 2-х свідків, вказано, що позивач користується власним входом, тому не користується міжповерховими майданчиками (а.с.23).

Рішенням виконкому Немішаївської селищної ради від 16 жовтня 2018 року затверджено тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, в тому числі і по будинку АДРЕСА_3 , в розрахунок яких включено, в тому числі і витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем та витрати з освітлення місць загального користування ( а.с.71-72).

В листі ЖКП «Немішаєве» №249 від 16 серпня 2019 року вбачається, що на звернення позивача підприємством вказано, що для здійснення перерахунку тарифу на утримання будинку та прибудинкової території потрібно зібрати підписи більшості мешканців будинку про їх згоду та перерахунок тарифу в сторону збільшення для споживача (а.с.20).

З листа ЖКП «Немішаєве» №759 від 16 вересня 2021 року вбачається, що на звернення позивача підприємством надано розрахунок (калькуляцію) тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 , з якої вбачається, що тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за вказаною адресою включають плату за наступні послуги: прибирання прибудинкової території; прибирання снігу, посипання протиожеледними сумішами; вивезення побутових відходів; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем; технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання; освітлення місць загального користування і підвальних приміщень, підкачування води (а.с.17-19).

Згідно з повідомленням ЖКП «Немішаєве» за квартирою АДРЕСА_1 станом на 08 липня 2021 року рахується заборгованість 2006,16 грн (а.с.24).

Матеріали справи містять копії квитанцій: за 10 жовтня 2018 року, з якої вбачається нарахування квартплати, холодної води по лічильнику, каналізації по лічильнику; за 11 січня 2019 року з якої вбачається нарахування квартплати, холодної води по лічильнику, каналізації по лічильнику, вивіз сміття, освітлення МЗК, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем ; за 12 грудня 2018 року з якої вбачається нарахування квартплати, холодної води по лічильнику, каналізації по лічильнику, вивіз сміття, освітлення МЗК, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем; за 09 вересня 20219 року з якої вбачається нарахування плати за холодну воду по лічильнику, каналізації по лічильнику, вивіз сміття; за 21 грудня 2021 року з якої вбачається нарахування плати за холодну воду по лічильнику, каналізації по лічильнику, вивіз сміття, освітлення МЗК, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем (а.с.25-28,74).

Також в матеріалах справи зведена відомість ЖКП «Немішаєве» щодо нарахованих та сплачених сум за надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.45-48).

Правовідносини пов`язані зі стягненням заборгованості за житлово-комунальні послуги врегульовані нормами ЦК України.

Так, в силу ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловомубудинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» ( далі Закон ).

За визначеннями наданими у п.п. 5,6,12 ст.1 Закону України «Про комунальні послуги»:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п.5);

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6);

послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (п.12);

управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п.14).

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 цього Закону житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Положеннями ст. 9 цього Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до п.5,6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання,надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об'єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

В порядку визначеному ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин використання житлової послуги з управління багатоквартирним будинком, тому перш за все дослідженню і оцінці підлягали такі докази, які підтверджують факт споживання позивачем послуг, що надаються відповідачем.

З наведених обставин справи вбачається, що позивач є власником 65/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири на час набуття права власності становила 56,3 кв.м., житва площа була визначена 37,2 кв.м. в подальшому за позивачем було зареєстровано право власності на 65/100 квартири, загальна площа якої визначена 81,7 кв.м., житлова 37,2 кв.м. З матеріалів справи вбачається звернення позивача щодо розробки проектів для здійснення прибудови, і сторонами у справі визнаються обставини здійснення прибудови до квартири.

Предметом даного розгляду, виходячи із меж заявлених позовних вимог, становлять питання щодо нарахування плати за використання житлової послуги з управління багатоквартирним будинком, а саме щодо нарахування їй вказаних комунальних послуг за 26,4 кв.м. загальної площі її прибудови до квартири, вона вважає, що не має сплачувати комунальні послуги, нараховані на площу даної добудови, яка є її особистою власністю та не входить до складу квартири та будинку в цілому.

Проте, таке твердження позивача є помилковим, з огляду на те, що здійснена нею прибудова не є окремим новоствореним майном, вона відбулась в порядку реконструкції існуючих будівель, так як вбачається часткове збереження елементів несучих конструкцій, зокрема, дві кімнати та деякі інші приміщення квартири як були так, і залишились у власності і користуванні позивача, а прибудова доповнює цю частину квартири, забезпечуючи її окреме використанні від іншого співвласника.

Посилання позивача на наявність у прибудові окремого водопостачання, водовідведення, електропостачання та окремої системи опалення не можуть бути прийняті до увагу суду з огляду на те, що вказані послуги не входять до складу послуги з утримання будинку та прибудинкової території. До того ж з матеріалів справи вбачається, що нарахування за водопостачання та водовідведення здійснюється за лічильником, а плата за використану електроенергію відповідачем не виставляється. А тому доводи апеляційної скарги позивача про наявність лічильників у квартирі не приймаються до уваги суду.

До складу послуги з утримання будинку та прибудинкової території входить технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, однак інша частина квартири підключена до всіх систем централізованого надання послуг. До того ж, технічними умовами щодо прибудови передбачено водопостачання від діючого водогону, водовідведення передбачено у діючу каналізаційну мережу. Отже, позивач використовує загальнобудинкові внутрішні мережі, а тому підстав для здійснення перерахунку шляхом виключення плати за ці послуги не вбачається.

Наявність прибудови не вказує на те, що позивач не користується послугами прибирання прибудинкової території, освітлення місць загального користування, вивезення сміття. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачем не надаються чи надаються неналежної якості ці послуги.

Позивач є власником частини квартири у будинку, який значиться як багатоквартирний, а тому має брати участь в утриманні всього будинку, співвласником якого вона є. Між сторонами не укладено відповідного договору, проте і відсутні дані про звернення позивача з такою вимогою до відповідача. А відсутність договору не виключає обов`язку споживача на оплату отриманих комунальних послуг.

В доводах апеляційної скарги позивач вказує на те, що вона неодноразово зверталась до ЖКП з приводу перерахування заборгованості, але на дані звернення ніхто не реагував. Однак вказане не знайшло свого підтвердження. З матеріалів справи вбачається наявність відповідей відповідача на звернення позивача, даних про інші звернення, на які відповідь не надана матеріали справи не містять.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на невірне визначення власника особового рахунку не можуть бути прийняті до уваги апеляційного суду, так як при зверненні до суду з позовом позивач не вказувала на ці обставини, такі дії відповідача не оскаржувала, ці обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції. А тому на підставі ч.6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції .

З цих же підстав, а також враховуючи незалучення до участі у справі ОСОБА_2 , не приймаються до розгляду апеляційним судом посилання позивача на те, що квартирою також користується інший співвласник ОСОБА_2 , і тому вона також повинна сплачувати комунальні послуги

Таким чином доводи апеляційної скарги позивача щодо невірного вирішення судом першої інстанції позовних вимог не знайшли свого підтвердження, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, в межах заявлених позовних вимог, вірно вирішено спір по суті. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, підстави для компенсації позивачеві понесених нею витрат пов`язаних з переглядом справи апеляційним судом також відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Поліщук

Т.О. Невідома

Повний текст постанови складений 03 квітня 2023 року.