Дата документу 31.03.2023
Справа № 501/693/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого-судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіній О.В.,

справа № 501/693/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в загальному порядку цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», місцезнаходження: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6

предмет та підстави позову: про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу,

учасники справи - не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В:

І. виклад позиції позивача та відповідача.

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», в якому просить:

Поновити ОСОБА_1 на роботі.

Допустити до негайного поновлення ОСОБА_1 на роботі з виплатою заробітної плати за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 зарплату за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що вона працює на ДП «МТП «Чорноморськ» на посаді техніка експедиторського обслуговування контейнерного терміналу. Від 30.01.2023 р. було видано наказ № 26/0-10 про звільнення згідно п. 1 ч. 1 ст.40 КЗПП у зв`язку з скороченням чисельності працівників, які позивач ОСОБА_1 вважає незаконними та необґрунтованими, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою (а.с. 1-4).

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав відзив на позовну заяву (а.с. 27-32) в якому зазначив, що всі накази видано у повній відповідності до норм чинного трудового законодавства України, вважає, що обставини, на які посилається позивач, спростовуються письмовими доказами, які додають до відзиву, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги (а.с. 20).

Представник відповідача від 08.04.2019 року надав до суду відзив на позов, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 27-32).

Позивач надала до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи, (а.с. 42-42-43).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

27.02.2023 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі (а.с. 18).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала з 2015 року в ДП «МТП «Чорноморсь» на посаді техніка експедиторського обслуговування контейнерного терміналу, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1994 року (а.с. 5-6).

Відповідно наказу № 26/О-10 від 30.01.2023 р. припинено трудовий договір з ОСОБА_1 за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір`ю записано ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_3 від 25.11.1995 р., ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , та дружина змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно скарги, від 20.02.2023 року позивач ОСОБА_1 зверталась до відповідача щодо порушення трудових прав (а.с. 14-15)

ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДП «МТП «Чорноморськ» з червня 1993 року.

Наказом в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» від 24.06.2022 р. № 84 «Про зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності працівників» вирішено провести з 15.09.2022 р. зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення чисельності працівників Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» у структурних підрозділах підприємства за списком згідно з Додатками до цього наказу.

07.07.2022 року Позивачу вручено попередження про майбутнє звільнення № 241/11.2-09 від 27.06.2022 р. та одночасно з цим запропоновано переведення на одну з наявних вакантних штатних одиниць, перелік робочих місць (посад) для заміщення працівниками Підприємства, станом на 27.06.2022 р. додається до попередження, щ підтверджується особистим підписом Позивача на попередженні (а.с. 36).

Згоду на переведення на одну із наявних вакантних посад Позивач не надала (а.с. 37).

31.01.2023 року Позивач була звільнена з ДП «МТП «Чорноморськ» згідно наказу №26/0-10 від 26.01.2023 року за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності працівників.

Під час звільнення Позивачки, ДП «МТП «Чорноморськ» враховано освіту та кваліфікацію, продуктивність праці та стаж роботи Позивача на Підприємстві. Позивач здобула лише загальну середню освіту та не користується переважним правом на залишенні на роботі. З інформації та документів, наявних у службі персоналу ДП «МТП «Чорноморськ», Позивач не користується переважним правом на залишення на роботі. До позовної заяви Позивач не надала доказів, які б підтверджували її переважне право на залишення на роботі.

V. Оцінка Суду

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно абзацу 4 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 08 червня 2022 року у справі № 465/5654/16-ц, від 10 червня 2022 року у справі № 500/4430/19, 14 червня 2022 року у справі № 465/7570/18, від 23 червня 2022 року у справі № 761/43507/19, від 27 червня 2022 року у справі № 227/2755/20, від 29 червня 2022 року у справі № 461/2102/20, від ЗО червня 2022 року у справі 755/15477/20, від 20 липня 2022 року у справі № 695/2568/18.

Позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.09.2020 р по справі № 161/7196/19, власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Отже, власник не може пропонувати працівнику вакантні посади, які працівник не може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тому товариство виконало обов`язки, передбачені статтею 49-2 КЗпП України, запропонувавши позивачу вакансію, що відповідала роботі, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

ДП «МТП «Чорноморськ» своєчасно та належним чином повідомив Позивача про наступне вивільнення. А саме 07.07.2022 р. Позивача повідомлено про майбутнє звільнення та запропоновано надати письмову згоду на

переведення на одну із наявних вакантних посад за списком, що додається (перелік робочих місць (посад) для заміщення працівниками порту станом на 27.06.2022).

Зазначене підтверджується її особистим підписом на попередженні.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Позивач не була обрана до виборних профспілкових органів.

Саме тому, ДП «МТП «Чорноморськ» не звертався до профспілки, членом якої є Позивач, із поданням на звільнення та не проводив з нею консультацій.

Таким чином, у даному випадку відповідачем повністю дотримано вимог щодо процедури звільнення Позивача, а саме: належним чином повідомлено Позивача про майбутнє звільнення (особисто вручено не менш ніж за 2 місяці до звільнення), а також запропоновано всі вакантні посади, які існували на Підприємстві протягом процедури вивільнення Позивача.

Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Оцінювання працівників та визначення їх переважного права, знову ж таки, проводиться саме роботодавцем, а не судом. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2018 р. у справі №569/1607/17-ц, де Верховний Суд зазначає: «Суд не наділений правами та не володіє достатньою інформацією для визначення продуктивності праці будь-якого працівника, оскільки це є прерогативою виключно роботодавця, який володіє повною інформацією про результативність праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг. Отже, визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці є компетенцією роботодавця».

Головний критерій переважного права на залишення на роботі є саме висока кваліфікація та продуктивність праці працівника. Тільки після того, як роботодавцем буде встановлено однакову кваліфікацію та продуктивність праці працівників, застосовуються всі інші критерії. Під час вирішення питання про звільнення Позивачки, ДП «МТП «Чорноморськ» враховано що Позивач здобула лише загальну середню освіту, її кваліфікацію, продуктивність праці та стаж її роботи на Підприємстві. Позивачка не має переважного права на залишенні на роботі. В результаті комплексного аналізу всіх наведених характеристик було прийнято рішення про звільнення Позивачки, оскільки перевагу надано працівникам з вищою або професійно-технічною освітою. Враховуючи вищевикладену позицію Верховного Суду, судом не може надаватися оцінка правильності або неправильності оцінки кваліфікації і продуктивності праці звільненого працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, оцінюючи всі наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд доходить до переконання про недоведеність позовних вимог Позивачем, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів порушення його прав під час видання оскаржуваного наказу та звільнення, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 188 ЦПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, які не підлягають задоволенню, то у суду відсутні підстави для задоволення похідної позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про:

Поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Допуску до негайного поновлення ОСОБА_1 на роботі з виплатою заробітної плати за один місяць.

Стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 зарплату за весь час вимушеного прогулу відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області В.В.Смирнов