ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 березня 2023 року

м. Харків

справа № 638/5914/20

провадження № 22-ц/818/538/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря - Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року, ухвалене суддею Аркатовою К.В., -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. про визнання договору дарування недійсним.

В обгрунтування позову, з урахуванням останніх уточнень, зазначає, що 03 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. серія та номер 54, згідно якого останній безоплатно передав на користь ОСОБА_2 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що вказаний договір дарування суперечить вимогам ст. 203 ЦК України, а саме: актам цивільного законодавства, засадам суспільства, нормам справедливості та добросовісності, вчинений всупереч волевиявленню та внутрішній волі дарувальника внаслідок його помилки та обману. Зокрема, договір було підписано іншою особою, а не дарувальником через наявність вади зору, які унеможливлювали особисте підписання договору. Зазначає, що хоча дарувальник і дійсно мав вади зору, але дані вади не унеможливлювали особистого підписання та прочитання ним договору, а нотаріус не мав права посвідчувати договір на підставі ксерокопії правовстановлюючих документів, а не їх оригіналів або дублікатів.

Просить суд визнати недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 03 жовтня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. серія та номер 54, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції що на момент укладання спірного договору у дарувальника були наявні вади зору, які не дозволяли йому самостійно підписати оспорюваний договір - не відповідають дійсності.

Вказує, що 19 червня 2019 року ОСОБА_4 звертався до Державної міграційної служби із заявою про втрату паспорта громадянина України та після проведення встановленої законодавством процедури отримав новий. При цьому, на усіх документах, які оформлювались під час видачі нового паспорту містилися особисті підписи ОСОБА_4 .

Також зазначає, що в неї виникають сумніви щодо законності дій самого нотаріуса, оскільки останній не є профільним лікарем та не має можливості встановити наявний зір у людини чи ні. На підтвердження втрати зору жодних документів нотаріусу не надавалось.

Єдиним органом, що може встановити ступінь обмеження життєдіяльності людини, причини, часу настання, групу інвалідності, є виключно Центр медико-соціальної експертизи.

З моменту, як вказує відповідач, втрати зору дарувальником, останній не звертався ані до вузькопрофільного спеціаліста щодо огляду, ані до МСЕК щодо встановлення йому інвалідності та визначення ступеню обмеження життєдіяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі свого представника ОСОБА_5 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що всі доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом розгляду суду першої інстанції, їм вже було надано належну оцінку, та вони не спростовують висновки суду першої інстанції.

Зазначає, що право доручити підписання тексту правочину іншій особі з причин неможливості вчинити таку дію фізичною особою у зв`язку з хворобою або фізичною вадою прямо передбачено вимогами ч.4 ст.207 ЦК України. Підстав недійсності договору дарування позивачем не наведено та не доведено.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази дають підстави стверджувати про наявність у дарувальника вади зору при укладанні договору дарування від 03 жовтня 2019 року. Доказів того, що оспорюваний договір не відповідав волі дарувальника позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 03 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за №54, згідно якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з вадами зору ОСОБА_4 , у його пристуності та в присутності нотаріуса, договір дарування було підписано ОСОБА_6 , дієздатність якого перевірена нотаріусом.

У позовній заяві ОСОБА_1 , як на підставу позову, посилається на те, що спірний договір дарування суперечить внутрішній волі дарувальника, оскільки, у її батька ОСОБА_4 хоч і були вади зору, але дані вади не унеможливлювали особистого підписання та прочитання ним цього договору.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною четвертою статті 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Пунктом 1 Глави 3 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій (тут і далі в редакції, чинній на час посвідчення нотаріусом договору дарування від 03 жовтня 2019 року) передбачено, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Відповідно до пункту 1 Глави 4 Розділу І Порядку дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

Згідно пунктів 1-4 Глави 6 Розділу І нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Пунктом 6 Глави 3 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій у разі якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати правочин і заяву або інший документ підписує інша фізична особа, нотаріус установлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього.

Згідно пункту 6 Глави 9 Розділу І якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Як вбачається із змісту договору дарування від 03 жовтня 2019 року, дарувальник ОСОБА_4 перебуваючи при здорову розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, передає безоплатно (дарує), а обдарований ОСОБА_2 приймає у дар квартиру АДРЕСА_2 . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. Договір підписано сторонами у її присутності. Договір, після прочитання вголос, на особисте прохання ОСОБА_4 , у зв`язку з вадами його зору, підписано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у його присутності та присутності нотаріуса. Особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу ОСОБА_7 , який підписав договір встановлено, його дієздатність перевірено.

При цьому, як зазначено у договорі дарування, сторони договору попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів і розуміючи значення своїх дій, без будь-якого до того примушення, як фізичного так і морального, насильства чи погроз, уклали цей договір.

Отже, до моменту підписання договору дарування нотаріус також встановив дійсність намірів сторін укласти саме договір дарування нерухомого майна, роз`яснив сторонам вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цього договору, прочитав текст документа уголос, встановив відсутність у сторін заперечень щодо умов договору.

Наявність у дарувальника, на момент укладання правочину, вад зору, підтверджено матеріалами справи, а саме медичної карткою дарувальника, довідкою з КНП «Міська поліклініка №26» ХМР.

Зокрема, як вбачається з медичної картки ОСОБА_4 , останній скаржився лікарям, в тому числі, на відсутність у нього зору.

Відповідно до рішення ЛКК №618 КНП «Міська поліклініка №26» від 13 листопада 2019 року ОСОБА_4 було встановлено діагноз цукровий діабет І ступеню, важка інсулінозалежність, діабетична ретинопатія, діабетична ангіопатія.

Висновок комісії: потребує постійного стороннього догляду, не здатний до самообслуговування.

Згідно відповіді Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради КНП «Міська поліклініка №26» від 31 грудня 2020 року №2478/0/507/20 адміністрація КНП «Міська поліклініка №26» повідомляє, що на підставі записів у медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку у лікаря терапевта та лікаря ендокринолога з 2004 рок. З 2005 року мав захворювання по зору, діабетичну ретінопатію, вікову катаракту обох очей, часткову атрофію зорових нервів.

З 2017 року наступила повна втрата зору (а.с.89).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦППК України).

Між тим, зазначені докази позивачем не спростовані. Доказів відсутності у дарувальника вад зору через які унеможливлено самостійне прочитання та підписання договору, позивачем також не надано.

Доводи позивача про те, що дарувальник не звертався до МСЕК щодо встановлення йому інвалідності та визначення ступеню обмеження життєдіяльності, не спростовують висновків суду щодо наявності у дарувальника на час укладання спірного договору вад зору, які не дозволяли йому самостійно його підписати.

Звернення до МСЕК було правом, а не обов`язком ОСОБА_4 .

Доводи позивача про те, що ОСОБА_4 незадовго до укладення оспорюваного договору власноручно розписався в отриманні паспорта в компетентних органах не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_4 особисто визнав свою нездатність самостійно прочитати умови договору, власноручно підписати угоду.

За таких обставин, посилання позивача на те, що оспорюваний договір не відповідає волі дарувальника, оскільки не підписувався дарувальником, який мав можливість прочитати та власноруч підписати договір, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Позивач звертає увагу на те, що при посвідчені правочину право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно було встановлено на підставі копій документів, що суперечить вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій.

Між тим, факт існування, на дату укладення правочину, права власності у дарувальника на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем не спростовується.

Перед укладанням оскаржуваного договору приватним нотаріусом було встановлено наявність зареєстрованих речових прав в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

За таких обставин, підстав для визнання оспорюваного договору дарування недійсним не встановлено.

Враховуючи викладене, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2023 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна