Справа № 206/2694/23
Провадження № 2/206/844/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Маркова Ю.В., звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити факт її постійного проживання разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

16 червня 2023 року, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023, зазначена позовна заява передана в провадження судді Плінської А.В.

Однак справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Самарського районного суду м. Дніпропетровська, і підлягає передачі на розгляд іншому суду з огляду на наступне.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ.

Так, відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови, щодо фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

У пункті 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (статті 1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України).

Таким чином, право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Таким же конкретним є і питання визнання заповіту недійсним, оскільки, його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права спадкоємців за законом на спадкування певного майна (частки в ньому), а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 42 Постанови № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, у своїй постанові від 27.03.2019 у справі № 646/8916/17 Верховний Суд зазначив про те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/2390/18 від 16.02.2021, виключна підсудність стосується в цілому всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається з тексту позовної заяви встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем позивачу потрібно для отримання права на спадкування нерухомого майна.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори вих. №1148/02-31 від 22.04.2023 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомостей про те, що до спадкової маси спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 входить домоволодіння АДРЕСА_2 , матеріали позовної заяви не містять.

Так, відповідно копії технічного паспорта долученого до матеріалів позову будинок АДРЕСА_2 на праві часткової власності по частині кожному належить: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відомостей про те, що вищевказане домоволодіння в цілому чи частково належало спадкодавцю ОСОБА_3 матеріали позовної заяви не містять.

Отже, оскільки до складу спадщини входять майнові права спадкодавця на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра, вказаний спір виникає з приводу зазначеного нерухомого майна, та відповідно розповсюджується правило виключної підсудності.

Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що спір безпосередньо стосується прав та обов`язків, пов`язаних з нерухомим майном, оскільки задоволення позовних вимог і встановлення відповідних юридичних фактів потрібно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, яка розташована на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра , то вказаний позов необхідно пред`являти за місцезнаходженням такого майна у відповідності до статті 30 ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що позивач звернулась до суду із позовною заявою про встановлення факту, який має юридичне значення для спадкування вищевказаної нерухомості, дана справа підлягає передачі за підсудністю на розгляд Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 32, 261, 353, 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини передати за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Передати справу до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.В. Плінська