Номер провадження: 22-ц/813/2037/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення майнової шкоди та пені за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив суд стягнути з АТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди в розмірі 26314,86 гривень та пеню за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 155,17 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що належний йому на праві власності автомобіль «AUDI S7 SPORTBACK», д/н НОМЕР_1 , був застрахований в АТ «СК «АРКС» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 12 вересня 2020 року №123842а0оа. 09 лютого 2021 року стався страховий випадок, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль позивача.

Позивач подав заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування, однак Відповідач АТ «СК «АРКС» відмовив Позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що усі заявлені позивачем пошкодження автомобіля мають застарілий вигляд накопичувального характеру, та з`явились у різний час та за різних обставин, відтак не можуть бути віднесеними до даного страхового випадку. Не погоджуючись із відмовою у виплаті страхового відшкодування позивач звернувся до суду.

Процесуальні дії вчинені судом першої інстанції.

Протокольною ухвалою суду від 22 вересня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача від 02 вересня 2021 року та від 22 вересня 2021 року про поновлення процесуального строку подання доказів, а саме рапорту судового експерта товарознавця Лузанова О.П. від 30 серпня 2021 року з додатками, заяви про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 10 червня 2021 року (згідно заяви від 02 вересня 2021 року) та висновку експерта №067-21 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи по справі та подані документи разом із клопотаннями про долучення до матеріалів справи доказів, залишені судом першої інстанції без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з АТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 : суму завданої майнової шкоди в розмірі 26314, 86 гривень; пеню за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 155,17 гривень; витрати за послуги експерта у розмірі 2500 грн. та витрати за правову допомогу у розмірі 8000 грн. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнено з АТ «СК «АРКС» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ «СК «АРКС» просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято проведений в порядку передбачено ст.ст. 102, 106 ЦПК України, на замовлення учасника справи відповідача, висновок експерта №067-21 від 21 вересня 2021 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у цивільній справі №522/10382/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «СК «АРКС» про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди, складений судовим експертом Автономовим М.В.; рапорт судового експерта автотоварознавця Лузанова О.П. від 30 серпня 2021 року з додатками; заяву про подію та на виплату за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 10 червня 2020 року, посилаючись на порушення строків подання доказів, та не дослідивши обставини, що перешкоджали поданню цих доказів разом із відзивом.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції допущено істотний дисбаланс щодо можливостей здійснення процесуальних прав учасниками справи та порушення принципу змагальності сторін при вирішенні питання про поновлення строку подання доказів. Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, стягнено з відповідача страхове відшкодування, не врахувавши умови Договору страхування, які передбачають підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того скаржник зазначає, що суд першої інстанції не дослідив наявні в справі докази, задовольнив вимоги позивача незважаючи на те, що позивачем не надано до суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в підтвердження своїх позовних вимог, позивач не довів обставини пошкодження транспортного засобу, а отже і настання страхового випадку за умовами Договору страхування.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 03 квітня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «AUDI S7 SPORTBACK», р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

12 вересня 2020 року між позивачем та АТ «СК «АРКС» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №123842а0оа з умовами виплати страхового відшкодування на базі авторизованої СТО на вибір Страховика.

09 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування, в якій повідомив, що рухаючись з Київської траси до міста Одеси, позивач зупинився на автозаправній станції «Shell» та помітив, що на поверхні, належного йому автомобіля на правому задньому крилі є сколи від каміння, а також побачив, що плівка, якою обклеєно поріг відійшла від пошкодження камінців.

10 лютого 2021 року уповноважений на огляд транспортного засобу ФОП ОСОБА_2 здійснив огляд транспортного засобу позивача за адресою авторизованій станції ТОВ «3С ГРУПП» («Audi Центр Одеса Юг»): м. Одеса, вул. Комарова, 3, про що було ним було складено акт огляду транспортного засобу.

11 лютого 2021 року позивач звернувся до авторизованої станції ТОВ «3С ГРУПП» («Audi Центр Одеса Юг»), яке надало позивачу рахунок на проведення ремонтних робіт та заміни деталей автомобіля на загальну суму 26314,86 грн.

Зазначений рахунок позивач надіслав до АТ «СК «АРКС» з метою відшкодування вартості ремонту пошкоджень.

30 березня 2021 року адвокат Бочевар М.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , направив адвокатський запит до АТ «СК «АРКС», в якому просив повідомити про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про подію та виплату страхового відшкодування, яку було зареєстровано за №1.003.21.0002706 та просив надати складений страховий акт.

07 квітня 2021 року відповідач надав відповідь адвокату на запит, в якому повідомив, що 02 квітня 2021 року АТ «СК «АРСК» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за повідомленням ОСОБА_1 про виявлення 09 лютого 2021 року пошкоджень на автомобілі Audi S7 д.н. НОМЕР_1 , про що складено страховий акт №1.003.21.0002706» та надіслав копію страхового акту.

12 квітня 2021 року адвокат Бочевар М.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , направив адвокатський запит до АТ «СК «АРКС», в якому просив надати копію запису телефонної розмови ОСОБА_1 з співробітником контакт-центру АТ «СК «АРКС», яка була зафіксована 09 лютого 2021 року під час повідомлення ОСОБА_1 про настання страхового випадку, копії всіх документів, що стосуються справи №1.003.21.0002706 за заявою ОСОБА_1 від 09 лютого 2021 року, в тому числі заяви про подію, акту огляду транспортного засобу, дефектної відомості, висновку спеціаліста та інші, вичерпну інформацію про причини та підстави відмови ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування за його заявою від 09 лютого 2021 року, справа №1.003.21.0002706.

14 травня 2021 року відповідач надав відповідь адвокату на запит, в якому повідомив, що керуючись п.п. 29.4.1, 29.4.7, 29.2.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №123842а0оа від 12 вересня 2020 року, АТ «СК «АРКС» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за повідомленням ОСОБА_1 про виявлення 09 лютого 2021 року пошкоджень на автомобіля Audi S7 д.н. НОМЕР_1 , про що повідомлено страхувальника листом вих. №197 від 02 квітня 2021 року, а також надав адвокату диск з записом розмови та копії наступних документів: заяви про подію та на виплату, акту огляду транспортного засобу, рахунку № НОМЕР_3 від 11 лютого 2021 року, аварійного сертифікату.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно листа АТ «СК «АРКС» вих. №197 від 02 квітня 2021 року, відповідач зазначив про виявлення пошкоджень на застрахованому автомобілі позивача, характер яких невідомий, а також було зазначено про те, що броне плівка заднього бампера, накладки порога лівого, накладки порога правого ТЗ AUDI S7, д.н. НОМЕР_1 є додатковим обладнанням, яке не входить в заводську комплектацію транспортного засобу та її страхування не було окремо обумовлено в Договорі (п. 6 Договору).

Згідно рахунку ТОВ «3С ГРУПП» №KZZ0000856/KZSF0000842 від 11 лютого 2021 року загальна сума проведення ремонтних та заміни деталей автомобіля Audi S7 д.н. НОМЕР_1 становить 26314,86 гривень.

Відповідно до висновків аварійного сертифікату, складеного 02 березня 2021 року ОСОБА_3 , який має кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара АК-ПК-ТЗ №4823 від 05 квітня 2019 року по 05 квітня 2022 року усі вищезазначені пошкодження мають застарілий вигляд накопичувального характеру, та з`явились у різний час та за різних обставин, та не можуть бути віднесеними до даного страхового випадку.

Висновком судового експерта Федотова Ф.В. №7102 від 19 липня 2021 року, виконаного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «AUDI S7 SPORTBACK», д/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , за подією, що сталася 09 лютого 2021 року за умови проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на базі авторизованої станції технічного обслуговування «Audi» на Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗС ГРУПП» становить 28486,78 гривень, а вартість матеріального збитку (шкоди) завданої власнику транспортного засобу «AUDI S7 SPORTBACK», д/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ОСОБА_1 внаслідок пошкоджень транспортного засобу за подією, що сталася 09 лютого 2021 року за умови проведення ремонту транспортного засобу на базі авторизованої станції технічного обслуговування «Audi» на Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗС ГРУПП» становить 26747,96 гривень.

Судом першої інстанції також встановлено, що 16 липня 2021 року та 29 липня 2021 року адвокат Бочевар М.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 направив адвокатські запити до Товариства з обмеженою відповідальністю «3С Групп», як офіційного диллера Audi Центр Одеса Юг, в яких просив надати йому відповіді на питання щодо визначення понять «бронювання» транспортного засобу та інформацію, чи було сплачено відповідачем на рахунок ТОВ «3С ГРУПП» грошові кошти за рахунок-офертою № KZZ0001128/KZSF0001107 від 17 липня 2021 року щодо виконання ремонтних робіт транспортного засобу «AUDI S7 SPORTBACK», д/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 на суму 18943,08 гривень з ПДВ.

Листом від 27 липня 2021 року ТОВ «3С Групп» надало адвокату Бочевар М.П. відповідь, в якій повідомило, що «бронювання» транспортного засобу являється додатковим обладнанням у вигляді нанесення на лакофарбове покриття транспортного засобу захисної (антигравійної), плівки, встановлення бронеплівки, а також повідомило, що поняття «бронювання» транспортного засобу, «встановлення захисної плівки», «встановлення антигравійної плівки», «встановлення бронеплівки» та лакофарбове покриття транспортного засобу являється тотожним.

Також листом від 04 серпня 2021 року ТОВ «3С Групп» надало адвокату Бочевар відповідь, в якій повідомило, що ПАТ «СК «АРКС» 21 липня 2021 року було сплачено на рахунок ТОВ «3С Групп» грошові кошти у розмірі 18943,08 гривень щодо виконання ремонтних робіт транспортного засобу «AUDI S7 SPORTBACK», д/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 згідно рахунку-оферти №KZZ0001128/KZSF0001107 від 17 липня 2021 року.

Відповідно до наданого ТОВ «3С Групп» до відповіді на адвокатський запит ОСОБА_4 рахунку-оферти №KZZ0001128/KZSF0001107 від 17 липня 2021 року вбачається виконання робіт із зняттям антигравійної плівки та поклейки антигравійної плівки на облицювання переднього бамперу (повністю).

Згідно заяви свідка ОСОБА_1 від 26 серпня 2021 року, останній надав суду відповіді на запитання, поставлені представником відповідача у відзиві на позов, в якій повідомив суду, що він був присутній 10 лютого 2021 року під час огляду транспортного засобу, який проводився ОСОБА_2 , жодних зауважень до складеного останнім акту не мав, подію, про яку позивач повідомив відповідача 09 лютого 2021 року слід кваліфікувати як збитки внаслідок інших подій відповідно до пункту 24.2.3 договору страхування, та зазначив, що станом на дату надання відповідей, позивачем проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст. 991 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Пунктом 16 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 р. №8 (далі Типове положення) передбачено, що на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

Згідно з пункту 17 Типового положення, в аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані, які підтверджують об`єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

За приписами пункту 24.1 договору страхування від 12 вересня 2020 року, укладеного між сторонами, за умовами цього Договору Страховик бере на себе зобов`язання компенсувати Страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 24.2 цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені Страхувальником додаткові витрати згідно з п.33.1 та п. 33.2 договору страхування в результаті настання страхового випадку.

У пункті 24.2.3 договору страхування зазначено, що до страхових ризиків належить: «Збитки внаслідок інших подій», зокрема, пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ, вказаних в розділі 6 Договору, внаслідок попадання каміння або інших предметів, що відлетіли з-під коліс ТЗ, зовнішнього впливу інших випадкових, раптових та непередбачуваних подій (окрім вказаних в п. 24.2.1, п. 24.2.2 Договору), якщо такі події не є виключенням зі страхових випадків згідно з умовами розділу 29 цього Договору.

Відповідно до пункту 28.3 договору страхування, страховик повинен скласти страховий акт протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання заяви про подію та на виплату.

У пункті 29.4.7 договору страхування вказано, що Страховик не відшкодовує та не включає до розрахунку суми страхового відшкодування: втрату експлуатаційних якостей (зокрема, але не винятково: незначні пошкодження (сколи) лакофарбового покриття без утворення деформацій внаслідок постійного впливу дрібних часток асфальтного покриття, бітуму, тощо.

Пунктом 29.2.4 договору страхування визначено випадки, що не є страховими, серед яких зазначено знищення (пошкодження) або викрадення додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ, якщо страхування цього додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ не було окремо обумовлено в розділі 6 договору страхування.

Відповідно до п. 32.1 договору страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасного виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування.

За приписами п. 28.16 договору страхування, при визнанні Страховиком події страховим випадком страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів з дня складання страхового акту.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач в установленому договором страхування порядку звернувся до відповідача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування, повідомив про всі відомі йому обставини, надав свій транспортний засіб для огляду спеціалісту, надав відповідачу документи, що підтверджують розмір завданого збитку, відтак підстав для відмови відповідачем у виплаті страхового відшкодування не було.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи представника відповідача щодо того, що виявлені під час огляду автомобіля 10 лютого 2021 року без деформацій сколи лакофарбового покриття на бампері задньому, крилі задньому лівому, крилі задньому правому, дверях задніх лівих та капоті є незначними та не підлягають відшкодуванню відповідно до п. 29.4.7 договору страхування, оскільки з виконаного на замовлення позивача висновку судового експерта Федотова Федора Васильовича №7102 від 19 липня 2021 року, експертом було зазначено в Таблиці №2 пункту №1.1.2. експертизи (аркуш 7, 8), що пошкодження лакофарбового покриття на боковині задній правій, боковині задній лівій, бамперу задньому, накладці порогу лівому, накладці порогу правому відбулися з відшаруванням фарби та лаку, відтак такі пошкодження не можна вважати незначними.

Також суд першої інстанції правильно критично поставився до тверджень представника відповідача, що у страховика не було підстав для страхового відшкодування пошкоджень захисної плівки заднього бамперу, накладки порога лівого, накладки порога правого автомобіля позивача, оскільки така плівка не входить до заводської комплектації ТЗ, а як додаткове обладнання воно не було обумовлено в розділі 6 договору страхування, адже такі твердження не підтверджуються матеріалами справи.

Так, в Розділі 6 договору страхування визначено додаткове обладнання та/або комплектуючі елементи ТЗ (які не входять до заводської комплектації ТЗ, згідно інформації, наданою Страхувальником), а саме визначено: інше Вихлопна система «SUPERSPRINT», Броніровка передня частина ТС, капот, частина арок, внутрішні частини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що «бронювання» транспортного засобу являється додатковим обладнанням у вигляді нанесення на лакофарбове покриття транспортного засобу захисної (антигравійної), плівки, встановлення бронеплівки, а також, що поняття «бронювання» транспортного засобу, «встановлення захисної плівки», «встановлення антигравійної плівки», «встановлення бронеплівки» та лакофарбове покриття транспортного засобу являється тотожним, що вбачається із наданого у відповідь на запит адвоката Бочевар М.П. листа ТОВ «3С Групп», що є авторизованоим СТО, на яке за договором страхування, укладеним між сторонами, страховиком здійснюються виплати за проведення ремонтних та відновлювальних робіт в разі пошкодження транспортного засобу.

При цьому, судом першої інстанції також правильно враховано те, що відповідачем 21 липня 2021 року було сплачено на рахунок ТОВ «3С Групп» грошові кошти у розмірі 18943,08 гривень щодо виконання ремонтних робіт транспортного засобу «AUDI S7 SPORTBACK», д/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 згідно рахунку-оферти №KZZ0001128/KZSF0001107 від 17 липня 2021 року, за яким необхідно здійснити ремонтні та відновлювальні роботи по зняттю антигравійної плівки та поклейки антигравійної плівки на облицювання переднього бамперу (повністю).

Відтак, своїми діями відповідач визнавав свій обов`язок в разі настання страхового випадку відшкодування позивачу пошкоджень захисної плівки переднього бамперу його автомобіля.

Судом першої інстанції також обґрунтовано критично сприйнято висновки, викладені ОСОБА_3 у аварійному сертифікаті від 02 березня 2021 року, оскільки у аварійному сертифікаті відсутні обставини дослідження, причин настання виниклих у автомобіля позивача пошкоджень, крім того, висновок аварійного комісара про давність походження пошкоджень на автомобілі позивача є необґрунтованим, адже невідомо, звідки аварійним комісаром було зроблено такий висновок, при цьому, в аварійному сертифікаті не зазначено, до якого часу відносяться ті чи інші пошкодження автомобіля, та за яких обставин виникли ті чи інші пошкодження. Також в аварійному сертифікаті не зазначено про розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, аварійний сертифікат складено із порушенням вимог пунктів 16 та 17 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 року №8.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позивачем своїх вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування, судом першої інстанції встановлено, що оскільки відповідачем страховий акт не було складено протягом 10 робочих днів з моменту повідомлення позивачем про страхову подію, без жодного обґрунтування було збільшено строк складання страхового акту та після спливу 20 робочих днів з дня повідомлення позивачем про подію, відповідач не здійснив позивачу виплату страхового відшкодування, з відповідача на користь Позивача підлягає сплаті пеня в наступному розмірі:

За період з 11 березня 2021 року (закінчення 20 робочих днів з дня повідомлення про подію) по 03 червня 2021 року (день подачі позову) 59 робочих днів, 26 314,86 * 0,0001 = 2,63 гривень пені за кожний робочий день, всього пені за 59 робочих днів 155,17 гривень.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов позивача є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Із приводу клопотань позивача та заперечень відповідача щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, судом першої інстанції правильно зазначено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, до суду першої інстанції представником позивача були надані копії квитанцій про оплату витрат на правову допомогу в розмірі 20 000,00 гривень від 16 вересня 2021 року, копії договору №30-2/03/2021 про надання послуг у сфері права від 30 березня 2021 року із зазначенням предмету договору та обсягом надання правової допомоги та копію акту наданих робіт №1 від 16 вересня 2021 року за вказаним договором на загальну суму в розмірі 20 000,00 гривень із зазначенням детального обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також конкретного часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, пов`язаних із підготовкою до справи та розглядом справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Так, відповідно до першого пункту акту наданих послуг, адвокатом було здійснено консультування позивача та аналіз укладеного між сторонами договору страхування протягом 5 годин. Однак, ним не надано доказів на підтвердження здійснення такого аналізу та надання позивачу консультацій саме на протязі зазначеного часу, а також не надано обґрунтування необхідності вчинення таких дій саме на протязі 5 годин.

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2021 року по справі №911/2681/19 зазначив, що такий вид правової допомоги, як зустріч адвоката з представниками клієнта та обговорення з клієнтом напрямів підсилення правової позиції клієнта, на який затрачено 2 год. 00 хв., не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру.

Додатково суд першої інстанції вірно зазначив, що пункт 7 акту стосується підготовки та подачі додаткових письмових пояснень. Однак, подання додаткових пояснень не є заявами по суті справи, а отже даний вид правової допомоги не є обов`язковим.

З висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, а також від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, та в постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, вбачається, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. До того ж заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також на сьогоднішній день позиція Верховного Суду ґрунтується на тому, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних із сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наведену судову практику, обґрунтування заявлених вимог представником позивача, а також заперечення представника відповідача, суд першої інстанції, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, дійшов правильного висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню частково, а саме у розмірі 8 000 гривень.

Також представник позивача просив стягнути витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 2500 гривень. На підтвердження даних вимог, представником позивача був наданий висновок судового експерта Федотова Федора Васильовича №7102 від 19 липня 2021 року та копія квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 12 липня 2021 року з призначенням платежу щодо експертизи матеріального збитку автомобіля AUDI S7 Sportback, д/н НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги представника позивача є обґрунтованими та такими, що були дійсно понесені стороною, що підтверджується наявними доказами.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява в частині стягнення витрат пов`язаних із залученням експерта у розмірі 2500 гривень підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято докази подані відповідачем, посилаючись на порушення строків подання доказів та не дослідивши обставини, що перешкоджали поданню цих доказів разом із відзивом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Проте, у відзиві скаржником не зазначено про неможливість подання такого доказу як висновок експерта, більше того не зазначено бажання провести судове експертизу за його замовленням, а тому враховуючи вищезазначене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду клопотання відповідача про долучення доказів, у зв`язку з пропуском строку.

Безпідставними є доводи скаржника, що судом першої інстанції не враховано умови Договору страхування, які передбачають підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки при прийнятті судового рішення судом першої інстанції досліджено умови договору страхування та надано оцінку даним обставинам.

Крім того, доводи скаржника, що позивачем не надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу, в підтвердження своїх позовних вимог, позивач не довів обставини пошкодження транспортного засобу, а отже і настання страхового випадку за умовами Договору страхування, спростовуються матеріалами справи.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеди

М.М. Драгомерецький