Справа № 1505/6821/2012
№ провадження 6/495/9/2023
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви

"04" квітня 2023 р. м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря: Мельник Ю.В.

справа № 1505/6821/2012

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2013 року у справі № 1505/6821/12 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуто на користь останньої аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та направлено до державної виконавчої служби на примусове виконання.

Підставою ухвалення вказаного рішення слугували обставини того, що неповнолітній ОСОБА_3 на момент звернення відповідачки до суду проживав разом із ОСОБА_2 та перебував на її повному утриманні.

Однак, вже багато років та на даний час заявник разом із своїм сином ОСОБА_3 проживають в належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою про склад сімї. Так само відповідно до встановленої у вказаній довідці обставини ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні заявника.

Заявник зазначаючи вимоги ст.432 ЦПК України, просить суд заяву задовольнити у повному обсязі.

10 серпня 2022 року від ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) надійшло заперечення на заяву ОСОБА_5 , відповідно до якого зазначає, що не погоджується з доводами, які викладенні у заяві з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що підставою звернення до суду стало те, що син ОСОБА_3 протягом багатьох років проживає з заявником в квартирі, власником якої є ОСОБА_1 , однак за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2017 року по справі № 495/76/17 було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 29.11.2001 року № 3167/Б та визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру та до недавнього часу у вказаній квартирі проживали ОСОБА_4 разом з сином ОСОБА_3 .

Щодо довідки № 42 від 16.06.2022 року, яка була видана ОСББ Сонячна, 11-А та підписано головою вказаного ОСББ, ОСОБА_6 , згідно якої вона видана ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї зареєстрованих входять ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , то вказана довідка має дописку, що дитина знаходиться при батькові та на його утримані. Проте, з вказаної довідки не можливо достовірно встановити постійного проживання сина виключно з батьком та перебування на утриманні у позивача сина.

Також зазначає, що зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 78 від 05.10.2021 року, виданої ОСМД Сонячна 11-А.

Більш того, наразі ОСОБА_3 вивезли на початку липня за кордон, що унеможливлює його проживання разом з батьком.

Вказує, що ОСОБА_1 неодноразово намагався звільнити себе від сплати аліментів, що підтверджується ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2021 року по справі № 495/4394/21, відповідно до якої був скасований судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина.

Отже, на підставі викладених доводів у запереченні просить суд відмовити заявнику у задоволені заяви через те, що наведені ОСОБА_1 обставини не підпадають під законні підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи в судове засіданні не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного

Судом встановлено, що дійсно рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2013 року у справі № 1505/6821/12 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуто на користь останньої аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного рішення суду Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву аргументує тим, що вже багато років та на даний час він разом із своїм сином ОСОБА_3 проживають в належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою про склад сім`ї. Так само відповідно до встановленої у вказаній довідці обставини ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні заявника.

Відповідно до довідки № 42 від 16.06.2022 року, виданої ОСББ «Сонячна 11-А» вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2022 року.

ОСОБА_2 не погоджуючись із заявою ОСОБА_1 надає до суду заперечення, відповідно до якого зазначає, що за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2017 року по справі № 495/76/17 було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 29.11.2001 року № 3167/Б та визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру, та до недавнього часу у вказаній квартирі проживали ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) разом з сином ОСОБА_3 , що підтверджується справкою № 78 від 05.10.2021 року, виданою ОСМД «Сонячна 11-А».

Наголошує на те, що наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вивезли на початку липня за кордон, що унеможливлює його проживання разом з батьком.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

З вказаного вбачається, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості стягувачу у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1,2 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом не встановлено, що виконавчий документ був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-19, 76-78, 81, 173, 352-355, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 04 квітня 2023 року.

Суддя: