ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9417/22
провадження № 2/753/375/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлова В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

представника позивачки адвоката Сюсяйла О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності,

У С Т А Н О В И В:

29.08.2022 ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.08.2022 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Курічової В.М.

Суд звертає увагу учасників процесу, що прізвище судді змінено з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Ухвалою від 28.10.2022 Дарницький районний суд м. Києва відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження; відмовив у задоволенні клопотання позивачки про залучення як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки, Основ`янсько-Слобідський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків); призначив підготовче засідання на 28.11.2022 об 11.00 год., установив відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 28.10.2022 (з урахуванням ухвали суду від 28.11.2022 про виправлення описки) Дарницький районний суд м. Києва задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонив командиру та іншим органам військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; Міністерству оборони України, та утвореним в його складі органам; ІНФОРМАЦІЯ_6, ЄДРПОУ: НОМЕР_12, вчиняти дії, у тому числі з прийняття документів та відповідних рішень щодо виплати будь-кому з числа близьких осіб (дружина, діти ті інші) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , та іншим особам грошових коштів, зокрема: - належних але не отриманих ОСОБА_5 коштів у вигляді грошового забезпечення, у тому числі одноразових видів грошового забезпечення, додаткових грошових винагород, інших видів матеріального забезпечення, премій та надбавок; - одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та інших членів їх сімей» та постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168; - інших компенсаційних виплат, у тому числі на поховання загиблого.

Ухвалою від 28.11.2022 Дарницький районний суд м. Києва задовольнив клопотання представника позивачки адвоката Сюсяйла О.М. та витребував з Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області (11700, Житомирська обл., м. Новоград-Волинський, вул. І. Франка, 31) протоколи та інші матеріали щодо забезпечення доказів, у тому числі технічні аудіозаписи судового засідання, в якому проводився допит свідків у справі № 258/3916/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів. Відклав підготовче судове засідання на 18.01.2023 року о 14 год. 00 хв.

17.01.2023 до Дарницького районного суду м. Києва надійшли матеріали справи № 285/3916/22 про забезпечення доказів до подання позовної заяви та технічні аудіозаписи судового засідання.

18.01.2023 представник позивачки - адвокат Сюсяйло О.М. подав клопотання про витребування судом доказів, у якому просив витребувати з Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області справу № 285/3916/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви для огляду судом під час розгляду справи по суті.

Ухвалою від 18.01.2023 суд задовольнив це клопотання та витребував з Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області (11700, Житомирська обл., м. Новоград-Волинський, вул. І. Франка, 31) справу № 285/3916/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - для огляду в судовому засіданні.

18.01.2023 представник позивачки - адвокат Сюсяйло О.М. також подав клопотання, в якому просив викликати та допитати як свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які можуть підтвердити обставини щодо мети укладення шлюбу батька позивачки та відповідачки, а також просив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті. Крім того, позивачка у позовній заяві також просила викликати та допитати як свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які можуть підтвердити обставини непроживання відповідачки разом із батьком позивачки за однією адресою після укладення шлюбу.

Ухвалою від 18.01.2023 суд задовольнив клопотання позивачки та її представника про виклик для допиту як свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 02 лютого 2023 року об 11.30 год.; установив такий порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті: заслухати пояснення сторін, допитати свідків, дослідити письмові докази.

В судовому засіданні 02.02.2023 суд задовольнив клопотання представника позивачки про допит як свідка ОСОБА_10 , який був близьким другом померлого ОСОБА_5 .

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 у березні 2022 року був мобілізований на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» No 69/2022 від 24.02.2022 року та проходив військову службу у складі Збройних Сил України. На підставі наказу командира військової частини № 18 від 17.05.2022 він проходив військову службу солдатом на посаді сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України. 12.06.2022 під час боїв поблизу смт Миронівський Світлодарської територіальної громади Бахмутського району Донецької області, внаслідок обстрілу з боку військових формувань агресора - Російської Федерації, та вибуху гранати (розтяжки) батька було тяжко поранено. З пораненнями його доставлено до лікарні у місто Бахмут, Донецьої області, де він від отриманих поранень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. За таких обставин, відповідно до вимог Цивільного кодексу України, у позивачки як його дочки виникло право на спадкування після смерті батька. Натомість, її право зазнає порушень через існування обставин, за яких інша особа, у якої відсутні відповідні права, може також претендувати на спадкування. Так, вже після поховання батька, позивачка від його близького товариша ОСОБА_6 , а також від інших його товаришів дізналася про те, що він з 2013 року начебто перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_11 . До цього часу позивачка ніколи від батька не чула про його шлюбні відносини з цією особою. Жодного разу, коли відвідувала батька за місцем його постійного проживання, не бачила та не спостерігала будь-яких ознак того, що він проживає з кимось однією сім?єю. Від ОСОБА_6 та інших людей вона також дізналась про те, що батько укладав шлюб з ОСОБА_12 не з метою спільного проживання та створення сім?ї, а задля того, щоб свого часу допомогти цій жінці звільнитися від відбування покарання, пов?язаного з позбавленням волі. Зазначає, що з ОСОБА_11 батько познайомився десь на початку 2009 року через якусь соціальну мережу. У цьому році вони зустрічались декілька разів та у них виникли товариські відносини. У квітні 2009 року відповідачку заарештували та помістили до Лукянівського СІЗО за обвинуваченням у торгівлі наркотичними речовинами - героїном. Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30.09.2010 року у справі № 1-83/10 її було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України до 8,5 років позбавлення волі. Провина її у вчиненні збуту героїну була доведена в повному обсязі. ОСОБА_13 відбувала покарання в ДУ «Качанівська виправна колонія (N54)», місто Харків), у період з 14.02.2011 року по червень 2014 року. У 2013 році відповідачка розшукала батька, ОСОБА_5 , та у телефонній розмові звернулася до нього з проханням допомогти їй реалізувати план скорішого визволення з виправної колонії через створення умов, за яких частина невідбутого нею покарання або буде замінена більш м?яким, або ї звільнять від відбування подальшого покарання взагалі. Під час перемовин вони з ОСОБА_12 домовились, що для реалізації цього плану їм необхідно буде укласти шлюб, у якому відповідачка завагітніє, що буде розцінюватись судом та адміністрацією виправної колонії при вирішенні юридичних питань як підстава для звільнення від відбуття покарання. Виникнення та настання наслідків, з якими закон пов?язує факт укладання шлюбу: створення сім`ї, спільне проживання, пов?язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов?язків, народження та виховання спільних дітей, вони не бажали та навіть не припускали цього. Саме задля досягнення мети спільного плану - звільнення відповідачки з місць позбавлення волі, 06.08.2013 під час відбування покарання, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено шлюб, який зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (зараз - Основ?янсько-Слобідський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Харків)), актовий запис № 498, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_5 . У 2014 році ОСОБА_14 ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05.06.2014 у справі № 641/5440/14-к було звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року, № 1185-VII. Після звільнення з колонії відповідачка разом з ОСОБА_5 не проживала, спільного побуту та спільного господарства вони не вели, будь-яких обов?язків, передбачених Сімейним кодексом України, один до одного вони не виконували, спільних дітей не народжували. Припускає, що відповідачка з батьком підтримувала дружні стосунки, але це були виключно зустрічі та жодним чином це не відповідало змісту сімейних, родинних зв?язків. На відсутність сімейних стосунків між батьком та відповідачкою після її звільнення від відбування покарання вказує також те, що місцем реєстрації та постійного проживання батька з 2010 року завжди була адреса: АДРЕСА_1 , але відповідачка за цією адресою ніколи не реєструвалася та не мешкала. Така обставина може бути доведена шляхом допиту свідків осіб, що проживали поряд з батьком у смт. Гребінки, Білоцерковського району Київської області, які зазначені в окремому клопотанні. 22.06.2022 відбувалось прощання з батьком у смт. Гребінки, Білоцерковського району Київської області та його поховання на кладовищі села Саливонки. ОСОБА_15 ані на прощанні, ані на похованні батька не була присутня. Будь-якої участі в організації поховання вона не приймала. Це також доводить шлюбних відносин між ними. Окрім того, ОСОБА_15 ніколи не турбувалась про долю батька під час виконання ним бойових завдань у складі Збройних Сил України, не цікавилася чи живий він, здоровий, не відвідувала батька на військовій службі, до частини не приїжджала, передач речей або продуктів харчування не робила. Такі обставини також доводять, що у Відповідачки та батька були відсутні бажання та обов?язок турбуватися один про одного, що в першу чергу мають робити подружжя. Такі обставини як відсутність спільного проживання, побуту, спільних дітей, відсутність турботи про долю один одного, відсутність спільного майна, його непридбання за весь час та званого шлюбу, вказують на відсутність сімейних, шлюбних відносин між батьком та ОСОБА_16 , відповідно, на відсутність наміру створення сім`ї та набуття прав та обов?язків подружжя під час реєстрації шлюбу. Новоград-Волинським міжрайонним судом Житомирської області (судом за місцем перебування свідків) задоволено заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви. На виконання ухвали від 22.08.2022 у справі № 258/3916/22 судом було допитано як свідків осіб, які підтримували з батьком дружні відносини та разом проходили службу в рядах ЗСУ. Батько ділився з ними своїми життєвими проблемами та розповідав їм про обставини і дійсні наміри укладання ним шлюбу з ОСОБА_16 відомі їм обставини укладання шлюбу між відповідачкою та ОСОБА_5 , а також про відсутність між ними шлюбних відносин.

Вважає, що шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 06.08.2013, зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (зараз - Основ?янсько-Слобідський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)), актовий запис № 498, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_6 , є фіктивним просить його визнати недійсним внаслідок його фіктивності.

Про слухання справи відповідачка повідомлена належним чином, на виклик суду повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, заяв по суті справи не подала, тому суд розглянув справу за її відсутності.

Заслухавши представника позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи № 285/3916/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, дослідивши матеріали цивільної справи № 753/9417/22, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Сюсяйло О.М. позов підтримав повністю із зазначених у ньому обставин, пояснив, що позовну вимогу заявлено з метою поновлення порушеного права позивачки на спадкування після смерті її батька. Просив звернути увагу на те, що ОСОБА_5 навіть у особовій справі військовослужбовця не зазначив жодних даних відповідачки, як члена своєї родини, зазначивши там лише дочку.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_5 був його найкращим другом і доброю людиною, вони товаришували 20 років, проживали в одному районі, разом працювали та спілкувались кожен день. Пояснив суду, що у зв`язку з цим йому відомі майже усі подробиці особистого життя ОСОБА_5 . З відповідачкою він також знайомий, у неприязних стосунках з нею не перебуває. Метою укладання шлюбу між ОСОБА_17 та відповідачкою було дострокове звільнення відповідачки із колонії. Про це свідок особисто чув при телефонній розмові ОСОБА_17 з відповідачкою. В 2009 році на сайті знайомств ОСОБА_5 познайомився із відповідачкою. Він її відвідував приблизно 4 рази, на той час вона перебувала у м. Києві. Після цього їх стосунки припинились. Приблизно через півроку вона зателефонувала свідкові та пояснила, що вона перебуває в СІЗО та їй потрібна допомога, попросила номер телефону ОСОБА_17 . ОСОБА_17 потім йому розповів, що її засудили через наркотики. Він поїхав до неї у колонію, де вона попросила укласти із ним шлюб для того, щоб вийти достроково. ОСОБА_17 ніколи не вважав її дружиною, шлюб був лише на папері, після її звільнення з колонії він намагався розірвати цей шлюб, але відповідачка чинила опір у цьому, вимагала сплати коштів за розлучення. Після звільнення з колонії відповідачка постійно вживала алкоголь. ОСОБА_17 останні 15 років проживав у ОСОБА_18 . Відповідачка проживала в іншому місті. Де ОСОБА_19 перебуває на сьогоднішній день йому невідомо. Спільних дітей із відповідачкою у ОСОБА_17 не було. Спільне майно вони не придбавали. Усі побутові речі, які купував ОСОБА_17 , він купував в домівку, у якій проживав разом із батьками. Відповідачки на похованні не було, організацією поховання вона не займалась, але йому відомо, що відповідачка знала про те, що ОСОБА_17 загинув.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 пояснив, що з відповідачкою він не знайомий, позивачку знає як доньку свого померлого товариша, ОСОБА_5 , з яким познайомився у 2019 році. Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_5 служив у ЗСУ під його безпосереднім командуванням, був сапером та відмінним бійцем. Він подав подання для присвоєння ОСОБА_17 звання "Героя України" яке перебуває на підписі у Президента України. ОСОБА_5 повідомляв йому, що одружений, але із жінкою не проживає. Також йому відомі обставини від ОСОБА_17 , що шлюб укладався із метою дострокового звільнення відповідачки з колонії ув`язнення, і що відповідачка відсиділа. ОСОБА_17 увесь час проживав у ОСОБА_18 із матір`ю, відповідачка із ним там не проживала. ОСОБА_5 постійно жалівся, що хоче розірвати шлюб, але в нього не виходить. Відповідачка його шантажувала, вимагала гроші за розірвання шлюбу. Вона ніколи не цікавилася його життям, здоров`ям під час служби, допомагала йому лише донька - придбавати речі та прибори для здійснення військових обов`язків. Відповідачка на поховання не з`явилась, похованням не займалась.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 пояснив, що він знайомий з відповідачкою та з позивачкою, з ОСОБА_5 за його життя близько спілкувався. Йому відомо, що відповідачка із ОСОБА_17 ніколи разом не проживала як родина у ОСОБА_18 . Він проживав там лише з матір`ю та ОСОБА_20 , який допомагав по господарству і також проживав у будинку ОСОБА_17 .

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 пояснив, позивачку знає як доньку ОСОБА_17 , з відповідачкою не знайомий. В ОСОБА_18 він проживає постійно. ОСОБА_5 знав добре, він був його другом. Відповідачку свідок бачив лише в Києві, він вважав, що вона є дівчиною ОСОБА_17 , оскільки ОСОБА_17 завжди проживав у ОСОБА_18 один із мамою, яка померла у 2020 році.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 пояснив, що він знайомий із відповідачкою та позивачкою, неприязних стосунків ні з ким з них не має. Проживає у ОСОБА_18 , по вул. Першого травня з 2014 року. ОСОБА_17 проживав у ОСОБА_18 із матір`ю та з ним, він допомагав по господарству ОСОБА_17 та його матері, відповідачка там ніколи не жила.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 285/3916/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви суд установив, що під час розгляду заяви свідок ОСОБА_21 пояснив, що ОСОБА_5 з ОСОБА_22 ніколи не проживали сім`єю, він постійно говорив, що хоче розлучитися з цією жінкою, на похованні вона не була; свідок ОСОБА_23 пояснив, що ОСОБА_5 завжди говорив погано про жінку, яка була його дружиною, що хоче розлучитися з цією жінкою; свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали в судовому засіданні аналогічні пояснення, що і судовому засіданні під час розгляду справи № 753/9417/22.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_7 та про шлюб серії НОМЕР_8 встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 (а.с. 11-13).

Згідно з копією контракту від 28.12.2018 та витягів з наказів № 18 від 17.05.2022, № 20 від 19.05.2022, № 8 від 05.05.2022 ОСОБА_5 проходив службу в ЗСУ (а.с.19, 34-37 ).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 53).

З копії сповіщення, лікарського свідоцтва та довідки про причину смерті встановлено, що солдат ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання (а.с. 21-23).

Згідно з копією вироку Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2010 у справі № 1-83/10, який набрав законної сили, ОСОБА_2 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 26-29).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 06.08.2013 укладено шлюб, який зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 498, свідоцтво про шлюб серія (а.с. 24).

З відповіді Начальника державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54) начальника арештного дому від 09.08.2022 на запит адвоката Сюсяйла О. гр. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відбувала покарання в ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54) та була звільнена 13.06.2014 на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році» на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.06.2014.

Згідно з копією ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.06.2014 у справі № 641/5440/14-к ОСОБА_22 13.06.2014 звільнено від невідбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2010 у справі № 1-83/10 на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році» (а.с. 31).

Згідно з копією довідки про звільненя серії ХАР № 02220 ОСОБА_22 , яка звільнена з ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54) ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.06.2014 на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році», прямує до місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Згідно з відповіддю виконкому Гребінківської селищної ради Васильківського р-ну Київської обл. на запит суду щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_24 , остання станом на 09.09.2022 у смт. Гребінки не зареєстрована (а.с. 54, 62).

Частина 1 ст. 1 Сімейного кодексу України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов?язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов?язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім?ї та родичів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України, сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Дружина та чоловік зобов?язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім?ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім?ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.(ч. 1 ст. 21 СК України)

Відповідно до ст. 27 Сімейного кодексу України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Тобто, за змістом діючого законодавства, державній реєстрації підлягає сімейний союз, утворений жінкою та чоловіком. Така державна реєстрація визнається шлюбом та породжує повені правовідносини між подружжям, взаємні права і обов?язки, на її підставі виникають особисті немайнові та майнові відносини, наявність певних прав і обов?язків подружжя для забезпечення і реалізації прав членів сім?ї.

Згідно ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім?ї та набуття прав та обов?язків подружжя.

Частиною першою статті 43 СК України визначено, що розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз?яснено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов?язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов?язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України).

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного кодексу України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім?ю чи про його відсутність.

У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17 квітня 2019 у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати одне про одного, дбати про добробут та моральний стан сім?ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Верховним Судом також звертається увага на те, що шлюб слід вважати фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім?ю.

Отже, фіктивність шлюбу виникає у разі, якщо з переліку обов`язкових ознак шлюбу "випадає" намір створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України). Тобто обидва з подружжя (за їх взаємною згодою та обізнаністю) або один з подружжя (у той час, коли інший з подружжя націлений на створення сім`ї) має намір на реєстрацію шлюбу, однак без мети створити повноцінну сім`ю в розумінні сімейного законодавства.

"Намір створення сім`ї" - оціночне поняття і суд на підставі оцінки обставин справи та поданих доказів визначає його наявність чи відсутність. Своєрідними ознаками фіктивного шлюбу можуть бути окремо або у сукупності, зокрема: 1) наявність корисливої мети (реєстрація шлюбу задля чогось) чи майнової вигоди від такого шлюбу; 2) окреме проживання подружжя; 3) відсутність спільно набутого майна; 4) відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки; 5) невизнання подружніх стосунків перед іншими людьми; 6) відсутність спільних дітей; 7) фактичні сімейні стосунки з третіми особами; 8) демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу.

Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_22 , діючи свідомо, попередньо домовившись про це, обидва не мали наміру створювати сім?ю та не бажали виникнення у них прав та обов?язків подружжя, і згодом, за більш ніж 8 років, сім?ю не створили, їх шлюб має усі юридичні ознаки фіктивності.

Щодо порушеного права позивачки та права на звернення з позовом.

Відповідно до частини другої статті 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені в зв?язку з реєстрацією цього шлюбу.

Пунктом 1 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, встановлено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку). За відсутності дружини та інших утриманців, право на отримання таких виплат належить спадкоємцям померлого.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, встановлено, що члени сім?ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, мають право на призначення та отримання від Держави одноразової грошової допомоги. Така допомога згідно з вимогами Закону призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України, у зв?язку із смертю ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Право спадкувати на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», від 20 грудня 1991 року № 2011-XII після смерті чоловіка у разі існування зареєстрованого шлюбу, має відповідачка, яка є дружиною ОСОБА_5 , що порушує право на спадкування після смерті батька позивачкою.

Оскільки юридичним підтвердженням права дружини спадкувати загиблого військовослужбовця є зареєстрований у встановленому законом порядку шлюб, відповідачка має підстави для отримання такої грошової допомоги, хоча на це вона фактичного права не має. Відповідно, відбудеться зменшення спадкових активів, тобто права позивачки як спадкоємця будуть порушені.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У даному випадку суд не отримав будь-яких доказів того, що ОСОБА_22 та ОСОБА_5 мали намір створити сім`ю при реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі спільних дітей сторони не мали, не вступали в характерні для шлюбу відносини, не підтримували шлюбних стосунків, жодного дня разом не прожили, спільного господарства не вели та не мали спільного бюджету і побуту, не дбали про добробут, здоров`я та моральний стан одне одного, а тому шлюб ними є фіктивним, укладеним лише з метою дострокового звільнення відповідачки від відбування покарання

Отже, на підставі ст.12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позивачка довела, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на момент реєстрації шлюбу не мали наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя, тому визнає цей шлюб недійсним внаслідок його фіктивності.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачкою за подання позову, заяви про забезпечення позову та заяви про забезпечення доказів судовий збір у розмірі 1 976,80 грн.

Керуючись нормами ст.12, 81, 141, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06 серпня 2013 року у Комінтернівському відділі державнї реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 498, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 , визнати недійним внаслідок його фіктивності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 976,80 грн.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_11 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 31.03.2023.

Суддя В.М. Маркєлова