Справа № 183/3536/22
№ 2/183/902/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
за участю секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, суд -
11 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути солідарно з відповідачів сплачений судовий збір.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3373, йому на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що також пітверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 292632455 від 24 грудня 2021 року.
Після укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були зареєстровані попереднім власником квартири, добровільно знятися з реєстрації обліку не бажають.
Оскільки відповідачі не є родичами позивача, в квартирі фактично не проживають, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом /а.с.2-5/.
Ухвалою суду від 20 липня 2022 року відкрито позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження /а.с. 19/.
В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи /а.с.20/.
Оскільки відповідачі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подали відзиви, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3373, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.10-12/, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 292632455 від 24 грудня 2021 року /а.с.15/.
У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою виконкому Новомосковської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.12.2021 року № 5461 /а.с.14/.
Також, матеріали справи містять копію акту № 491 від 23.02.2022 року перевірки фактичного проживання (не проживання) в квартирі АДРЕСА_1 , складеного старшим інспектором відділу та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради, у відповідності до якого мешканці квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 зазначеного будинку (сусіди) підтвердили той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрований, але не проживає за вищевказаною адресою з лютого 2021 року /а.с.13/.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
Суду надано акт від 23.02.2022 року, складений старшим інспектором відділу та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради в присутності мешканців квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , у відповідності до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстровані, але фактично не проживають з лютого 2021 року в квартирі АДРЕСА_1 /а.с.13/.
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд вважає, що відповідачі не проживаючи в зазначеній квартирі, втратили право користування нею, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратила право користування квартирою яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн. /а.с.11/.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, з відповідачів в рівних частинах, з кожного окремо, на користь позивача підлягають сягненню судові витрати по 992,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215, 280 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кожного окремо в рівних частинах, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати по сплаті судового збору по 992,40 грн.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП не відомо, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.