УХВАЛА

Іменем України

30 березня 2023 року

м. Київ

справа № 697/2102/22

провадження № 61-3549ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року в справі за позовом першого заступника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації права приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року перший заступник Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації права приватної власності.

Разом із позовною заявою перший заступник Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня

2022 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду

від 07 лютого 2023 року, заяву першого заступника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації задоволено частково.

У порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії з відчуження (у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини) земельних ділянок з кадастровими номерами:

- :01:001:0588, площею 1,8367 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0589, площею 1,7358 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0592, площею 1,7293 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0596, площею 3,468 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0598, площею 3, 5725 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0600, площею 5,2074 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності Хорошковському ОСОБА_1 ;

- :01:001:0601, площею 5,2076 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0602, площею 5,2074 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0605, площею 5,5101 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0606, площею 5,5101 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0607, площею 5,5101 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0608, площею 5,2076 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0609, площею 5,4249 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0610, площею 3,6132 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- :01:001:0611, площею 5,4153 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

У порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії з відчуження (у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини) земельної ділянки з кадастровим номером: 0:01:001:0196, площею 1,8066 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3

10 березня 2023 року до Верховного Суду подано касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 07 лютого 2023 року разом з клопотаннями про поновлення строку.

Проте відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження не пропущено.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що існує наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову першого заступника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації, дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційні скарги є необґрунтованими та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області

від 30 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 07 лютого 2023 року в справі за позовом першого заступника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації права приватної власності, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська