ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/3934/21 Номер провадження 22-ц/814/1619/23Головуючий у 1-й інстанції Бібік О.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Біленко Олександра Олександровича , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2021 року , по справі за позовом ОСОБА_1 до Тоавриства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Онлайн Фінанс» , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про захист прав споживача

В С Т А Н О В И В:

10.12.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 з вимогами: визнати виконавчий напис №67560, вчинений 01.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 , заборгованості у розмірі 10 155,36 грн., таким, що не підлягає виконанню.

До позову додано заяву про забезпечення позову, у якій просила зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, а саме, виконавчого напису № 67560, вчиненого 01.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10155,36 грн, який оскаржується боржником у судовому порядку, у виконавчому провадження № 66827336, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А.

Крім того, просила звільнити від сплати судового збору на підставі ЗУ "Про захист прав споживачів".

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову.

15.12.2021 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій останній висловив незгоду з ухвалою суду про залишення позову без руху, наполягав на звільненні позивача від сплати судового збору.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2021 року накладено на ОСОБА_1 , штраф за зловживання процесуальними правами 0,3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який стягнуто в дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України).

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс", третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про захист прав споживача - повернуто позивачу.

Вказану ухвалу було оскаржено представником ОСОБА_1 , адвокатом Біленко О.О..

Скарга мотивована тим, що ухвала є необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції неповно та неправильно було встановлено обставини справи , внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки.

Позивачем були вжиті заходи для усунення допущених порушень, а саме: подано заяву про відкликання позовної заяви по справі №621/3997/21 та повернення заяви без розгляду , одразу ж на наступний день після її помилкового подання з технічних причин, беручи до уваги той факт, що позивачу станом на 15.12.2021 не було відомо про накладення на нього штрафу , слід дійти висновку , що був відсутній факт умисного зловживання позивачем своїми процесуальними правами , а подання двох позовних заяв було наслідком технічної помилки , для виправлення якої було вжито відповідні заходи подано заяву про відкликання .

Крім того, апелянт зауважує, що відсутня така обов`язкова підстава для визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами як умисне вчинення відповідних дій , про наявність чого можна було б стверджувати тільки у разі не вчинення позивачем жодних дій на виправлення допущеного порушення.

Апелянт просить ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2021 року скасувати в повному обсязі. Повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Апелянтом вказано, що ОСОБА_1 мали б звільнити від сплати судового збору адже при подачі позову заявлене відповідне клопотання.

В клопотанні щодо звільнення від сплати судового збору, представник позивача посилався на те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22Закону України« Про захист прав споживачів» та ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В ухвалі про залишення позову без руху з підстав несплати судового збору місцевий суд зазначив , що системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Із п. 6Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Проте , судом було з`ясовано, що позивачем через свого представника 15.12.2021 подано позов до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс", третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. з наступними позовними вимогами: визнати виконавчий напис №67560, вчинений 01.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 10155,36 грн таким, що не підлягає виконанню (справа № 621/3997/21, провадження № 2/621/1377/21), та відповідно до ст. 33 ЦПК України, визначено головуючого суддю у даній справі.

З матеріалів справи встановлено , що вимоги позовів є однаковими , так у справі що переглядається позивач зокрема просить: «Визнати виконавчий напис №67560, вчинений 01.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 10155,36 грн таким, що не підлягає виконанню».

Відтак , колегія суддів вважає, що районний суд вірно встановив, що позивачем подано до суду дві позовні заяви до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Апелянт посилається на те, що другий позов подано помилково, та наголошує , що виправив вказану технічну помилку шляхом подання заяви про повернення позову до відкриття провадження по справ та про повернення без розгляду заяви про забезпечення позову.

Зазначену заяву було подано 15.12.2020 року по справі №621/3997/21 , але представник позивача ОСОБА_2 15.12.2020 року не звертався із заявами по справі №621/3934/21 для надання пояснень та відомостей , щодо помилкового подання ще одного позову до Зміївського районного суду Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Цивільний процесуальний кодекс України зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Пунктом 7 ч. 2ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Зокрема, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строк, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є:1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання;3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід;5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0.3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та встановивши, що представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не повідомив суд про помилкове подання позову до того ж відповідача з тими ж вимогами, суд першої інстанції, керуючись частиною другою статті 148 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до позивача заходу процесуального примусу у виді штрафу у розмірі 0,3 розміри прожиткового мінімуму.

Колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у виді штрафу у відповідному розмірі, є співмірним заходом із вчиненим порушенням та відповідає принципу розумності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, крім цього, заява повертається у випадках, коли: позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції, та той факт , що мало місце подання двох позовів а також не надання жодної інформації суду з цього приводу у справі №621/3934/21 .

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги суд не знаходить, відтак , апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення , а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Біленко Олександра Олександровича , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в частині повернення позову може бути оскаржена до Верховного Суду , скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. В іншій частині постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов