ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/1358/21 Номер провадження 22-ц/814/1728/23Головуючий у 1-й інстанції Онупко М.Ю. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справуза апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Царьова Романа Валерійовича

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Онупко М.Ю., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 , третя особа: Льотна академія Національного авіаційного університету, про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послу, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2021 року Національний авіаційний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Льотна академія Національного авіаційного університету, про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору за надання освітньої послуги у розмірі 5 250,00 грн. та судові витрати у розмірі 2 270 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно п. 5.3 статуту Національного авіаційного університету Льотна академія Національного авіаційного університету належить до його територіально відокремлених структурних підрозділів (філій), що провадять освітню діяльність. 06.11.2019 року між відокремленим структурним підрозділом Національного авіаційного університету Льотною академією Національного авіаційного університету та ОСОБА_1 був укладений договір №1321/19-ф про надання освітніх послуг. Відповідно до вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання (надати освітню послугу) за заочною формою навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, за спеціальністю 272 «Авіаційний транспорт», освітньо-професійною програмою «Управління повітряним рухом», термін навчання з 01.11.2019 року до 31.10.2021 року. Згідно до п. 9 договору вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21 000 грн., в тому числі 2019-2020 навчальній рік 10 500 грн., 2020-2021 навчальний рік 10 500 грн. Відповідно до п. 10 договору ОСОБА_1 зобов`язався вносити плату на розрахунковий рахунок виконавця у такі терміни: за перше півріччя навчального року - до 10 листопада відповідного календарного року, за друге півріччя навчального року - до 20 березня відповідного календарного року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» ОСОБА_1 , студента 3 курсу 377 групи заочного навчання факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху, який навчався за спеціальністю 272 «Управління повітряним рухом» освітнього ступеня «Бакалавр», з 05.11.2020 року згідно наказу № 809/о відраховано з Льотної академії Національного авіаційного університету від подальшого навчання за власним бажанням. Взяті на себе зобов`язання за зазначеним договором позивач виконав, в свою чергу ОСОБА_1 порушив зобов`язання стосовно сплати за надані освітні послуги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2021 року позовні вимоги Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 , третя особа: Льотна академія Національного авіаційного університету, про стягнення заборгованості за договором про надання платних освітніх послуг - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національного авіаційного університету заборгованість за договором про надання освітніх послуг №1321/19-фвід 06 листопада 2019 року у розмірі 5 250 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національного авіаційного університету судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з пунктами 9,10 договору вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21 000 грн., в тому числі, 2019-2020 навчальній рік 10 500 грн., 2020-2021 навчальний рік 10 500 грн., та відповідач повинен був внести оплату за друге півріччя навчального року до 20 березня відповідного календарного року. Однак, вищевказане зобов`язання відповідач перед позивачем не виконав, що підтверджується довідкою про заборгованість від 09.02.2021 року. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив норми законодавства та умови договору про надання освітніх послуг. Щодо посилань представника відповідача, що відповідач не отримував освітні послуги, оскільки перебував на лікуванні з 06.03.2020 року по 13.07.2020 року, то суд виходив з того, що договором про надання освітніх послуг №1321/19-ф від 06.11.2019 року, укладеного між сторонами, що не заперечується відповідачем, встановлено обов`язок своєчасно вносити плату за освітні послуги та, зокрема, за ІІ півріччя навчального року до 20 березня відповідного календарного року. Відповідач звернувся із заявою про відрахування з Льотної академії Національного авіаційного університету вже після закінчення терміну навчання у ІІ півріччі, а саме 28.10.2020 року. Будь-яких доказів відповідачем та його представником на підтвердження факту ненадання позивачем осітніх послуг відповідачу під час розгляду справи надано не було.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Царьов Р.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач повністю заперечував проти стягнення з нього на користь позивача вказаної заборгованості за платні навчальні послуги, які він не отримував за ІІ півріччя 2019-2020 навчального року через те, що з 06.03.2020 року по 13.07.2020 року він перебував на лікуванні з відповідним діагнозом, у подальшому переніс важку операцію на серцево-судинній системі, після чого постійно лікувався в інших лікувальних закладах, перебував на лікарняних, внаслідок чого 13.07.2020 року він отримав ІІ групу інвалідності, що є поважною причиною не з`явлення до навчального закладу та неможливості фактично отримувати платні освітні послуги від позивача за ІІ півріччя 2019-2020 навчального року (термін навчання з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року). Вказує, що враховуючи, що відповідач є споживачем освітніх послуг, відповідач заперечує отримання ним у ІІ півріччі 2019-2020 навчального року платних освітніх послуг з боку позивача, позивач не надав буд-яких доказів на підтвердження надання ним платних освітніх послуг до договору №1321/19-ф від 06.11.2019 року, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, акт прийому-передачі платної послуги, то це дає право відповідачу заперечувати проти сплати ним суми 5 250 грн. за неотримані від позивача платні освітні послуги. Посилається на п.8 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року справу витребувано з суду першої інстанції (а.с. 103).

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року у даній справі відкрито апеляційне провадження і справа призначена до апеляційного розгляду у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, у приміщенні Харківського апеляційного суду, без повідомлення учасників справи (а.с. 110).

У відзиві на апеляційну скаргу, який 16.01.2022 року надійшов до Харківського апеляційного суду, представник позивача просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 08.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 125).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.09.2022 року справа призначена до розгляду на 03 квітня 2023 року, без повідомлення (виклику) учасників справи (т. 2 а.с. 126).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 06.11.2019 року між Льотною академією Національного авіаційного університету та ОСОБА_1 був укладений договір №1321/19-ф про надання освітніх послуг (а.с. 23).

Згідно до п. 1 договору предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання за заочною формою навчання за ступенем вищої освіти бакалавр, за спеціальністю 272 «Авіаційний транспорт», освітньо-професійна програма «Управління повітряним рухом», за обсягом навчального навантаження здобувача вищої освіти в кредитах Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи 120.

Пунктом 4 договору встановлено, що замовник зобов`язання своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором.

Згідно п. 9 договору вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21 000 грн., в тому числі, 2019-2020 навчальній рік - 10 500 грн., 2020-2021 навчальний рік -10 500 грн.

Відповідно до п. 10 договору замовник вносить плату на розрахунковий рахунок виконавця у такі терміни: за перше півріччя навчального року до 10 листопада відповідного календарного року, за друге півріччя навчального року до 20 березня відповідного календарного року.

Відповідно до п. 13 договору у разі дострокового розірвання договору внаслідок порушення виконавцем договірних зобовязань або з ініціативи замовника, у разі відрахування одержувача освітньої послуги (крім випадків, коли одержувач відрахований у звязку з невиконанням обовязків, визначених статтею 63 Закону України "Про вищу освіту"), кошти, що були внесені замовником як оплата за надання освітньої послуги, повертаються йому в обсязі оплати частини послуги, не наданої на дату розірвання договору.

З витягу наказу начальника Льотної академії Національного авіаційного університету Міністерства освіти і науки України № 809/о від 09.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , студента 377 н/г факультету ЛЕ та ОПР, який навчається на заочній формі за спеціальністю 272 «Авіаційний транспорт», освітньо-професійною програмою «Управління повітряним рухом», освітнього ступеня «Бакалавр» за контрактом, з 05.11.2020 року відраховано за власним бажанням (а.с. 25,26).

Довідкою про заборгованість студента третього курсу факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху ОСОБА_1 перед Льотною академією Національного авіаційного університету за договором №1321/19-ф від 06.11.2019 року підтверджується, що у відповідача станом на 01.02.2021 року виникла заборгованість за ІІ півріччя 2019-2020 навчального року у розмірі 5 250 грн. (термін навчання з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року) (а.с. 27).

Суд першої інстанції також встановив, що будь-яких зустрічних позовних вимог до суду надано не було, як не було заяв, відзиву і будь-яких клопотань з боку відповідача стосовно розміру заборгованості.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 901ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 903 ЦК України, передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставою для відрахування здобувача вищої освіти є власне бажання.

Відповідно до ст.ст. 526, 530ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 598ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору про надання освітніх послуг.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 06.11.2019 року між Льотною академією Національного авіаційного університету та ОСОБА_1 був укладений договір №1321/19-ф про надання освітніх послуг (а.с. 23).

Згідно вказаного договору строк надання освітньої послуги становить з 01.11.2019 року до 31.10.2021 року.

Згідно п. 9 договору вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21 000 грн., в тому числі, 2019-2020 навчальній рік - 10 500 грн., 2020-2021 навчальний рік -10 500 грн.

Відповідно до п. 10 договору замовник вносить плату на розрахунковий рахунок виконавця у такі терміни: за перше півріччя навчального року до 10 листопада відповідного календарного року, за друге півріччя навчального року до 20 березня відповідного календарного року.

Виходячи з умов п. 10 та загального строку надання освітньої послуги (з 01.11.2019 року до 31.10.2021 року), замовник повинен внести плату за перше півріччя навчального року до 10 листопада 2019 року, а за друге півріччя навчального року - до 20 березня 2020 року, оскільки термін навчання у другому півріччі складає: з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року, що не заперечується відповідачем.

По справі вбачається, що 28.10.2020 року ОСОБА_1 подав начальнику Льотної академії Національного авіаційного університету заяву про відрахування його зі складу сутудентів Академії за власним бажанням (а.с. 26).

Наказом начальника Льотної академії Національного авіаційного університету Міністерства освіти і науки України №809/о від 09.11.2020 року ОСОБА_1 , студента 377 н/г факультету ЛЕ та ОПР, який навчається на заочній формі за спеціальністю 272 «Авіаційний транспорт», освітньо-професійною програмою «Управління повітряним рухом», освітнього ступеня «Бакалавр» за контрактом, з 05.11.2020 року відраховано за власним бажанням (а.с. 25).

Згідно довідки про заборгованість студента третього курсу факультету льотної експлуатації та обслуговування повітряного руху ОСОБА_1 перед Льотною академією Національного авіаційного університету за договором №1321/19-ф від 06.11.2019 року станом на 01.02.2021 року рахується заборгованість за ІІ півріччя 2019-2020 навчального року у розмірі 5 250 грн. (термін навчання з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року) (а.с. 27).

Відповідно до п. 13 договору у разі дострокового розірвання договору внаслідок порушення виконавцем договірних зобовязань або з ініціативи замовника, у разі відрахування одержувача освітньої послуги (крім випадків, коли одержувач відрахований у звязку з невиконанням обовязків, визначених статтею 63 Закону України "Про вищу освіту"), кошти, що були внесені замовником як оплата за надання освітньої послуги, повертаються йому в обсязі оплати частини послуги, не наданої на дату розірвання договору.

Як вбачається по справі, 06.03.2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні інтервенційної кардіології Інституту загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева Національної Академії медичних наук України, що підтверджується в випискою із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 64-65), 17.03.2020 року була проведена операція (а.с. 66-69), з 15.06.2020 року по 26.06.2020 року проходив стаціонарне лікування (а.с. 70), 13.07.2020 року згідно довідки МСЕК, серія 12ААБ, 3278969, йому встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково (а.с. 71).

Таким чином, договір про надання освітніх послуг був розірваний ОСОБА_1 дострокового за власним бажанням до закінчення терміну навчання, яким є 31.10.2021 року.

Пункт 13 договору містить умови щодо повернення внесених коштів замовником (оплати за надання освітньої послуги) у разі дострокового розірвання з ініціативи замовника, в обсязі оплати частини послуги, не наданої на дату розірвання договору.

У даному випадку до початку навчання у другому півріччі, який складав термін з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року, ОСОБА_1 до 20.03.2020 року не вніс належну оплату за навчання у розмірі 5 250,00 грн., був відрахований з 05.11.2020 року за власним бажанням, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 5 250,00 грн.

Укладений 06.11.2019 року між Льотною академією Національного авіаційного університету та ОСОБА_1 договір №1321/19-ф про надання освітніх послуг не містить умов відносно того, що у разі наявності певних поважних причин зі сторони замовника така плата може не вноситися ним або її сплата може бути відстрочена тощо.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 до дати сплати за навчання у другому півріччі, тобто до 20.03.2020 року, повідомляв навчальний заклад про хворобу та неможливість продовжити навчання у період з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п. 1 предметом укладеного договору є надання освітньої послуги саме за заочною формою навчання, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що будь-яких доказів стороною відповідача на підтвердження факту ненадання позивачем освітніх послуг у вказаний період суду не було надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач повністю заперечував проти стягнення з нього на користь позивача вказаної заборгованості за платні навчальні послуги, які він не отримував за ІІ півріччя 2019-2020 навчального року через хворобу, що є поважною причиною не з`явлення до навчального закладу та неможливості фактично отримувати платні освітні послуги від позивача за ІІ півріччя 2019-2020 навчального року (термін навчання з 01.04.2020 року по 31.08.2020 року), то ці доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування судового рішення, оскільки умовами договору була передбачена заочна форма навчання, відповідачем не надано доказів того, що у вказаний період позивач не надав йому вказані послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав буд-яких доказів на підтвердження надання ним платних освітніх послуг до договору №1321/19-ф від 06.11.2019 року, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, акт прийому-передачі платної послуги і це дає право відповідачу заперечувати проти сплати ним суми 5 250 грн. за неотримані від позивача платні освітні послуги, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки укладеним договором не передбачено складання вказаних актів, а п.8 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилається представник відповідача, є загальною нормою у сфері захисту прав споживачів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив зміст спірних правовідносин та застосував норми матеріального і процесуального права. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Царьова Романа Валерійовича залишити без задоволення.

РішенняКомінтернівського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов