Справа № 729/309/23
2/729/161/23 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді - Бойко В.І.при секретарі Романченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів , -

в с т а н о в и в :

До Бобровицького районного суду Чернігівської області звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 6100 доларів США, що за курсом НБУ 07.03.2023р., 36,56грн. за 1 долар США, що становить: 223 016 (двісті двадцять три тисячі шістнадцять) грн. 00 коп.

Позов обґрунтований тим, що в серпні 2018 року між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 09.11.2009 року. Ціну квартири визначено в сумі 6500 доларів США.

06.08.2018 року в якості авансу в рахунок майбутніх платежів за майбутнім договором купівлі-продажу позивачем було передано аванс в сумі 2500 доларів США. Решту суми вона мала вносити щоквартально по 300 доларів США, зі сплатою останнього платежу в день нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

06.11.2018 року з метою офіційного підтвердження домовленостей, позивач звернулася до ОСОБА_2 з письмовою пропозицією до кінця грудня 2018 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу з розстроченням платежу. Пропозицію відповідач отримала 09.11.2018 р., що підтверджується копією пропозиції та рекомендованим повідомленням про вручення.

У відповідь на пропозицію позивача, відповідач надіслала їй доповнення до розписки, датоване 11.01.2019 р., в якому знову підтвердила отримання авансу в сумі 2500 доларів США, а також вказала номер банківського рахунку в «Ощадбанку», на який вона повинна перераховувати їй кошти. Згідно розписки дата останнього платежу мала відбутися 06.08.2021 р., що мало б відповідати даті нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. При цьому відповідач зобов`язувалася виписатися з квартири та виписати з неї своїх двох неповнолітніх дітей не пізніше, чим за 6 місяців до запланованої дати укладення договору.

Отримавши доповнення до розписки, позивач погодилася з запропонованими умовами, оскільки кошти мали перераховуватися на банківський рахунок, що давало можливість документально підтвердити факт оплати.

В подальшому позивач належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання та щоквартально перераховувала на рахунок відповідача обумовлену cуму коштів, еквіваленту 300 доларам США.

05.08.2021 року позивач направила відповідачу попередження про необхідність виконання обов`язків щодо зняття з реєстрації в квартирі своїх неповнолітніх дітей, а також запропонувала не пізніше 11.09.2021 року прибути до м. Вугледар для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, в тому числі виготовити технічний паспорт, отримати довідки в БТІ та зробити оцінку квартири.

У відповідь на направлене відповідачу попередження, вона надіслала їй листа, датованого 17.12.2021 року, в якому підтвердила, що отримала від неї в рахунок платежів за майбутнім договором купівлі-продажу квартири грошові кошти загальною сумою 5800 доларів США, а також зазначила, що залишок її боргу складає 700 доларів США. Також відповідач зазначила, що за сімейними обставинами тимчасово не може приїхати до м. Вугледар, а також не підготувала документи для укладення договору купівлі-продажу. При цьому, згідно тексту листа, відповідач не відмовляється від укладення договору і зобов`язується приїхати для укладення договору не пізніше 31.01.2022 року, на підтвердження своїх намірів, відповідач відправила позивачу новою поштою оригінали правовстановлюючих документів на квартиру.

Отримавши оригінали правовстановлюючих документів від відповідача, позивач вирішила, що це свідчить про дійсність її намірів та 23.12.2021 року перерахувала їй наступний платіж в сумі 8205 грн. 00 коп., що становило еквівалент 300 доларам США.

Таким чином, загальна сума, отримана від позивача відповідачем в якості авансу склала 6100 доларів США, з яких 2500 доларів отримано нею 06.08.2018р., а 3600 доларів США перераховано на її рахунок в Ощадбанку частинами.

Однак, договір купівлі-продажу укладений так і не був. В обумовлений строк відповідач так і не приїхала для його укладення, в телефонному режимі повідомила, що 09.02.2022 р. придбала собі будинок в АДРЕСА_2 , де зареєструвала місце проживання своє та своїх дітей, однак від укладення договору купівлі-продажу з позивачем, вкотре ухилилася, посилаючись на сімейні обставини.

Враховуючи той факт, що позивач більше 3-х років усно і письмово просила відповідача та наполягала на укладенні нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу, а відповідач так і не виконала їхні домовленості, позивач так і не отримала у власність квартиру, за яку сплатила відповідачу 6100 доларів США. Повертати кошти відповідач також відмовляється, у зв`язку з цим позивач змушена була звернутися до суду.

В судове засідання позивач та його представник адвокат Гулян Я.В. не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання в якому останній просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явилася, від неї надійшла заява в якій остання просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що в серпні 2018 року між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 09.11.2009 року.

В якості авансу, в рахунок майбутніх платежів за майбутнім договором купівлі-продажу, 06.08.2018 року позивачем було передано аванс в сумі 2500 доларів США, решту суми мала вносити щоквартально по 300 доларів США, зі сплатою останнього платежу в день нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, факт досягнутих домовленостей та отримання коштів відповідачем підтверджується складеною нею в присутності свідків розпискою від 06.08.2018р.(а.с.100).

З метою офіційного підтвердження домовленостей, 06.11.2018 року позивач звернулася до відповідача з письмовою пропозицією до кінця грудня 2018 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу з розстроченням платежу. Пропозицію відповідач отримала 09.11.2018 р., що підтверджується копією пропозиції та рекомендованим повідомленням про вручення(а.с.14).

05.08.2021 року позивачем було направлено відповідачу попередження про необхідність виконання обов`язків щодо зняття з реєстрації в квартирі своїх неповнолітніх дітей, а також запропонувала не пізніше 11.09.2021 року прибути до м. Вугледар для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, в тому числі виготовити технічний паспорт, отримати довідки в БТІ та зробити оцінку квартири, обидва відправлення були вручені відповідачу , що підтверджується чеками Укрпошти про відправлення, описом вкладеного та роздруківкою з сайту Укрпошти про відстеження відправлення (а.с.17-20).

Відповідач надала відповідь на направлене їй попередження, в якому підтвердила, що отримала від неї в рахунок платежів за майбутнім договором купівлі-продажу квартири грошові кошти загальною сумою 5800 доларів США, а також зазначила, що залишок боргу позивача складає 700 доларів США, вона не відмовляється від укладення договору і зобов`язується приїхати для укладення договору не пізніше 31.01.2022 р., на підтвердження своїх намірів, відповідач відправила позивачу новою поштою оригінали правовстановлюючих документів на квартиру(а.с.20-22,24).

Позивач отримавши оригінали правовстановлюючих документів від відповідача вирішила, що це свідчить про дійсність її намірів та 23.12.2021 року перерахувала їй наступний платіж в сумі 8205,00грн., що становило еквівалент 300 доларам США, що підтверджується квитанцією №50 від 23.12.2021р. та інформацією НБУ щодо курсу долара США станом на 23.12.2021р. (1 долар США =27,2508грн.) (а.с.23).

Отже, загальна сума, отримана від позивача відповідачем в якості авансу склала 6100 доларів США, з яких 2500 доларів отримано нею 06.08.2018р., а 300 доларів США перераховано на її рахунок в Ощадбанку частинами ( лист від 17.12.2021р., квитанція від 23.12.2021р. банківські чеки про поповнення рахунку через термінал Ощадбанку за період з 2019 по 2021р.). Однак, договір купівлі-продажу укладений так і не був. В обумовлений строк відповідач так і не приїхала для його укладення, в телефонному режимі повідомила, що 09.02.2022р. придбала собі будинок по АДРЕСА_2 , де зареєструвала місце проживання своє та своїх дітей, однак від укладення договору купівлі-продажу з позивачем, вкотре ухилилася, посилаючись на сімейні обставини.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише попередньо домовилися укласти такий договір в майбутньому, а в подальшому такі домовленості фактично розірвали, передана позивачем відповідачу у рахунок майбутніх платежів грошова сума є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку з не укладенням договору купівлі-продажу.

Відповідні правові позиції викладено викладеній у постанові ВС від 17.06.2021р. №711/5065/15-4, постанові ВС від 04.07.2018року в справі №144/208/16-ц, постанові ВС від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц.

ВС КЦС також висловився щодо вини особи, що передає аванс в неукладенні договору купівлі-продажу, а саме, вказав, що сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у загальному розмірі 6100 дол. США є авансом, який підлягав поверненню.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення, виходячи з того, що договір купівлі-продажу будинку між сторонами не укладено, то передані позивачем відповідачу грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню в повному обсязі в гривневому еквіваленті (у межах заявлених позовних вимог) за курсом НБУ станом на час звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Враховуючи наведені обставини , суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 6100 доларів США, що за курсом НБУ 07.03.2023р. 36,56грн. за 1 долар США, що становить: 223 016 (двісті двадцять три тисячі шістнадцять) грн. 00 коп.

Частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої-другої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ухвали Бобровицького районного суду від 17 березня 2023 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача, сума судового збору, яку мала сплатити позивачка при звернення до суду підлягає стягненню з відповідача у справі.

Таким чином з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2230 грн. 16 коп. та на користь позивача 537 гривень , який позивачка сплатила за подачу заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 524, 533, 548, 570, 635, 657, 570 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 223016 ( двісті двадцять три тисячі шістнадцять ) гривень задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 223016 ( двісті двадцять три тисячі шістнадцять ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 537 ( п"ятсот тридцять сім ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2230 ( дві тисячі двісті тридцять ) гривень 16 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя