Номер провадження: 22-ц/813/4923/23
Справа № 521/2234/22
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),

суддів: Базіль Л.В.,

Ігнатенко П.Я.,

за участю секретаря Кузьміч Г.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати частини нарахованої заборгованості за аліментами,

встановив

У лютому 2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати частини нарахованої заборгованості за аліментами.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав наступне.

18 жовтня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по справі № 521/11656/19, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнуто з Відповідача, на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття дітьми.

Постановою Одеського апеляційного суду по справі № 521/11656/19 від 04.05.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси, від 18 жовтня 2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, залишено без змін.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.01.2021 по справі № 521/8616/20, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21.10.2021 року, задоволено його позов про зменшення розміру аліментів та постановлене рішення, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначив, що вказаними вище рішеннями встановлено факт його неможливості працювати за спеціальністю та погіршення матеріального стану, які мали місце вже 29.05.2020 року. Отже, заборгованість по сплаті аліментів утворилася не з його вини та він має право на часткове звільнення від її сплати.

Окрім того, позивач вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанції процесуальних строків при розгляді справи № 521/8616/20 про зменшення розміру аліментів як на чинники, що сприяли утворенню у нього заборгованості по сплаті аліментів.

На думку позивача, тривалий розгляд справи був спричинений безпідставними діями ОСОБА_2 та її представника, які, на думку позивача, мають ознаки зловживання процесуальними правами.

На підставі викладеного, позивач просить звільнити його від сплати частини нарахованої заборгованості із сплати аліментів у розмірі 119 000 (сто дев`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., за період з травня 2020 року по вересень 2021 року включно.

Оскаржуваним рішенням було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою, що звертаючись до суду із наведеним вище позовом, ОСОБА_1 не просто посилався на рішення суду про зменшення розміру аліментів, а на встановлені у ньому факти погіршення матеріального стану позивача, які існували з травня 2020 року, та які є преюдиційними для цієї справи, а саме:

- станом на 29.05.2020 р. (дату звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів) та потім ОСОБА_1 не мав та не має доходів, які дозволяють йому сплачувати аліменти щомісяця у розмірі 10 000,00 грн.;

- 22.05.2020р. ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Постановою №60973659 державного виконавця від 22.05.2020 року у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №521/11656/19 у справі про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, що унеможливлює його працевлаштування на суднах іноземних судновласників. Останній рейс, в якому перебував за контрактом позивач, був закінчений в листопаді 2019 року, після чого на контрактах як моряк він не перебував;

- ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 27.05.2020р. в Суворовському районному центрі (Одеській регіон) Державного центру зайнятості;

- матері позивача встановлено другу групу інвалідності довічно, вона має тяжке захворювання (онкологічне) та потребує постійного дороговартісного лікування та обстеження.

20 березня 2023 року адвокат Ричков М.Ю., який діє від імені, ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, зазначаючи, що скаржником не було доведено незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник не з`явилися, про дату і час, місце розгляду справи були належним чином повідомлені, тому апеляційний суд вважає можливим справу розглядати у відсутність сторін, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Трусова А.С. перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд мотивував своє рішення тим, що винесення судом рішення про зміну розміру аліментів та відсутність постійного доходу, на що посилається позивач як на підставу звільнення від сплати заборгованості, не можна вважати поважною причиною неналежного виконання обов`язків по сплаті аліментів, а спір про розмір аліментів згідно ч. 3 ст. 195 СК України, вирішується судом.. Окремо суд першої інстанції зауважив, шо тяжкий матеріальний стан платника аліментів може бути підставою для відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами, але таких вимог позивачем не було заявлено.

Апеляційний суд повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не може, з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 18 жовтня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по справі № 521/11656/19, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнуто з Відповідача, на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття дітьми (а. с. 46 50).

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.10.2021 року по справі № 521/8616/20 залишено без змін рішення суду першої інстанції, яким ОСОБА_1 зменшено розмір аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_2 на малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 3 000 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 16 23).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, від 24.01.2022 року, складеного державним виконавцем ПС ВДВС м. Одеси, при примусовому виконанні виконавчого листа № 521/11656/19, від 21.11.2019 року, за період з липня 2019 року по вересень 2021 року включно здійснювались нарахування аліментів у розмірі 10000,00 грн щомісячно. Починаючи з жовтня 2021 року аліменти нараховувались у розмірі 3000,00 грн.

Також, зі змісту вказаного розрахунку, вбачається, що загальна заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2022 року становить 227069,01 грн. (а. с. 40 41).

Дана заборгованість виникла в результаті нарахування державним виконавцем щомісячних платежів, відповідно до ухваленого рішення суду у розмірі 10 000 грн. щомісячно та часткової сплати боржником вказаних платежів.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма права кореспондується з роз`ясненнями з даного правового питання, викладеними у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, відповідно до якого суд може за передбачених ст. 197 СК ( 2947-14 ) умов - повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК (1618-15) повинен роз`яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Таким чином, при вирішенні даного спору підлягає з`ясуванню наявність зазначених вище обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судовими рішеннями у справі №521/8616/20 (про зменшення розміру стягнутих аліментів), у листопаді 2019 року закінчився термін дії останнього контракту ОСОБА_1 з працевлаштування за кордоном на суднах іноземних судновласників. Постановою державного виконавця Першого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № №60973659 від 22 травня 2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №521/11656/19.

З 27.05.2020 року ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний в Суворовському районному центрі (Одеській регіон) Державного центру зайнятості, а з 31 серпня 2020 року по 11 лютого 2021 року проходив професійне навчання безробітного, за професією Електрогазозварник 2 розряд (а.с.16-23).

Як, зазначив скаржник у судовому засіданні, з березня 2022 року він працював у ТОВ ІНДІМАКС УКРАЇНА без укладання трудового договору, з оплатою праці 10 500 грн., наразі він працює за наймом зборщиком меблів, за наявності такої роботи, із заробітною платою 10 000 -12 000 грн. на місяць.

Тобто, заборгованість зі сплати аліментів утворилась у ОСОБА_1 за обставин, які є істотними , у розумінні приписів ч.2 ст.197 СК України: суттєве погіршення матеріального стану, неможливість працевлаштування за фахом на іноземних судах, відсутність стабільного заробітку та його розміру, що дозволяв би погасити виниклу заборгованість зі сплати аліментів.

За вказаних обставин, апеляційний сул, вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і до них він дійшов при неправильному тлумаченні норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду, ухвалення нового про звільнення ОСОБА_1 від сплати частини нарахованої заборгованості по аліментам на 100 000 грн., зменшивши розмір заборгованості із 227 069,01 грн. до 127 069,01 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати частини нарахованої заборгованості, зменшивши розмір заборгованості по аліментам із 227 069,01 грн. до 127 069,01 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 05.04.2023 року..

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді : Л.В. Базіль

П.Я. Ігнатенко