Номер провадження: 22-ц/813/1278/23
Справа № 495/1757/20
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

переглянув у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18.09.2014 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11 931,22 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 24.02.2020 має заборгованість - 47 367,83 грн, яка складається з наступного:

- 10 984,25 грн - заборгованість за кредитом;

- 10 506,02 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 25 872,20 грн - заборгованість за пенею;

- 5,36 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

На думку відповідача ОСОБА_1 , 18.09.2014 між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, на підставі якої відповідачем було отримано грошові кошти в розмірі 11 931,22 грн. Дані грошові кошти, були отриманні для погашення іншої заборгованості іншого позичальника по кредитному договору №б/н від 03.03.2011, про що позивачем у позові вказано не було. У відповідності до розрахунку позивача борг відповідача станом на 24.02.2020 становить 47 367,83 грн, незаконність визначення цієї суми полягає в тому, що вона створює подвійну відповідальність відповідача перед позивачем, що забороняється ст. 61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2020 року було задоволено позовну заяву та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 47 367,83 грн за кредитним договором №б/н від 18 вересня 2014 року та суму судового збору.

13 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2020 року - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 984,25 грн за кредитним договором № б/н від 18 вересня 2014 року та судові витрати у розмірі 2 102 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом проігноровано факт погодження з відповідачем умов кредитування та відповідальності за порушення зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, штрафу та пені з посиланням на не погодження таких умов з відповідачем.

Суд належним чином не дослідив положення Генеральної угоди, якою передбачено істотні умови договору, такі як строк кредитування, сплата відсотків, відповідальність, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про недоведеність цих позовних вимог.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафу, ухваливши нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

На підставі зазначеного, розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 03 квітня 2023 року.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 984,25 гривень апеляційним судом не переглядається, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Встановлено, що 18 вересня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором - №б/н від 03 березня 2011 року, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 7).

Відповідно до пункту 2.1 Генеральної угоди банк надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 11 931,22 гривень на строк 24 місяці з 18 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в розмірі 11 931,22 грн в обмін на обов`язок ОСОБА_1 повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Також, п. 2.2 договору встановлено, що в разі неналежного зобов`язання кредитор повинен сплатити штраф в розмірі 103,5 грн.

Сплата заборгованості проводиться починаючи з «1» по «25» число кожного місяця щомісячними платежами в розмірі 597,04 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30 вересня 2016 року.

Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 що підтверджується його підписом, та свідчить про його згоду про те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил, тарифів складає між банком і ним кредитний договір.

Із наданого банком розрахунку вбачається, що взяті на себе зобов`язання по Генеральній угоді відповідачем належним чином не виконувались, внаслідок чого виникла станом на 24.02.2020 виникла заборгованість у розмірі - 47 367,83 грн, яка складається з наступного:

- 10 984,25 грн - заборгованість за кредитом;

- 10 506,02 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 25 872,20 грн - заборгованість за пенею;

- 5,36 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом та штрафу, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил продукту кредитних карт від 18 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_1 погодив суму кредиту в розмірі 11 931,22 грн, нарахування відсотків у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості, що станом на 24.02.2020 склала 10 506,02 грн, а також розмір штрафу в сумі 5,36 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачем ОСОБА_1 , здійснювалось погашення заборгованості.

Таким чином, з урахуванням підписаної сторонами угоди, домовленості сторін та проведених розрахунків, місцевий суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 506,02 грн та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 5,36 грн, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Також банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути заборгованість за пенею.

Дана вимога базується на п.п. 2.5 та 2.8 Генеральної угоди, у яких зазначено, що позичальник зобов`язується повернути, в тому числі, винагороду банку згідно Генеральної угоди і Умов та правил; при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення.

Однак, в Генеральній угоді від 18 вересня 2014 року розмір пені та порядок їх сплати не визначено.

Умови, які знаходяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, у Генеральній угоді розмір пені не визначено, а тому відсутні підстави вважати, що сторони погодили порядок їх сплати.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови, зокрема про розмір пені, прямо не передбачені в Генеральній угоді, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 ..

До аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення пені, оскільки в Генеральній угоді від 18 вересня 2014 року сторони розмір пені не узгодили, а в ній міститься лише посилання на Умови та правила стосовно порядку їх нарахування.

Отже, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права частково знайшли своє підтвердження.

За нормою пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та штрафу та ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі зазначеного слід змінити й розподіл судових витрат у справі, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем.

Так позивач звернувся із позовом про стягнення 47 367,83 грн, задоволено позовні вимоги у суммі 21 495,63 грн, що складає 45%.

На підставі зазначеного слід змінити й розподіл судових витрат у справі, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем у розмірі 945,90 грн (2 102 грн (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 45% (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні), та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 418,85 грн (3 153 грн (судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги) х 45%).

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та штрафу.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 10 506,02 грн та штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил продукту кредитних карт від 18 вересня 2014 року у розмірі 5,36 грн.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року в частині розміру судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 945,90 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 1 418,85 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 03 квітня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік

А.І.Дришлюк