КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/1381/23 Головуючий у суді І інстанції Петров Д.В.
провадження №22-ц/824/7018/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Миролюбової Ольги Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення із заявою про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, адвокат Миролюбова Ольга Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до заяви про видачу судового наказу правила альтернативної підсудності, відповідно до яких позовна заява про стягнення аліментів може бути подана за місцем проживання чи перебування позивача.

Вважає, що оскільки місце проживання заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), зареєстроване в установленому законом порядку на території Подільського району міста Києва, тому заява про видачу судового наказу була подана в порядку ч. 1 ст. 28 ЦПК України до Подільського районного суду міста Києва, однак суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України, не застосувавши положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА, адресу реєстрації боржника ОСОБА_2 в Реєстрі територіальної громади м. Києва не знайдено, оскільки останній вибув з проживання: АДРЕСА_2 з 19.09.2022 року, що відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, що має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Встановлено, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 зазначила останнє відоме місце проживання та реєстрації боржника АДРЕСА_2

Також встановлено, що 10 лютого 2022 року суддя Подільського районного суду м. Києва Петров Д.В. звернувся із запитом до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" про отримання відомостей щодо реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_2 (а.с. 22).

Як вбачається з інформації, наданої відповідним органом реєстрації місця перебування та місця проживання особи, боржник ОСОБА_2 вибув з проживання: АДРЕСА_2 з 19.09.2022 року (причина: документ про припинення права користування. (а.с. 23).

Вказана обставина не заперечується заявником.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що заява про видачу судового наказу подана з дотриманням правил альтернативної підсудності, так як заявник зареєстрована у Подільському районі м. Києва, правового значення у даному випадку не має, так як підставою для відмови у видачі судового наказу стала не норма, зазначена у п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності), а саме ч. 9 ст. 165 ЦПК України (у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу), і вказана обставина не була підставою для відмови у видачі судового наказу.

Приписи ч. 9 ст. 165 ЦПК України є спеціальною нормою, якою встановлена окрема імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить положенням ст. 162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності (п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України), а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи).

При цьому, апеляційним судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Миролюбової Ольги Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «04» квітня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді В.І. Олійник

С.В. Кулікова