БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/3143/18
провадження № 4-с/361/24/23
УХВАЛА

06 червня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року до суду надійшла вказана скарга ОСОБА_1 . На обґрунтування скарги зазначено, що у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває виконавчий лист «361/3143/18, виданий 11 грудня 2019 року Броварськимй міськрайонним судом Київської області про стягнення на користь ОСОБА_1 із садівничого товариства «Прогрес» 5 000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої невиконанням рішення суду. 17 грудня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60899196. 06 лютого 2023 року заявником отримано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, проте рішення не виконано. Заявник неодноразово звертався із скаргою на дії державного виконавця, та з`ясовано наступне: виконавчий документ повернуто у зв`язку з тим, що немає документа-ідентифікатора юридичної особи садового товариства «Прогрес», а саме: довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, де вказано КВЕД та КУСЕ юридичної особи, немає копії статуту громадської організації садівничого товариства «Прогрес», де вказано яким Законом України в своїй діяльності керується СТ «Прогрес», та яким чином наповнюється каса цього товариства та інше.

Заявник просить визнати бездіяльність Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2019 року, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.10.2022 року, поновити виконавче провадження, вилучити довідку з державного реєстру щодо СТ «Прогрес», вилучити копію статуту СТ «Прогрес», та вилучити юридичні підстави СТ «Прогрес» щодо розгляду ВП №60899196.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засідання скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 17.12.2019 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 60899196 з примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду № 361/3143/18 від 11.12.2019 року про стягнення з СТ «Прогрес» на користь ОСОБА_1 - 5 000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2017 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 31.05.2021 року - відомості відсутні.

Згідно відповіді з Територіального сервісного центру №3243 регіонального сервісного центру МВС у Київській області за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані.

31.10.2022 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та акту державного виконавця, майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, згідно відповіді з Територіального сервісного центру №3243 регіонального сервісного центру МВС у Київській області встановлено; що транспортного засобу за боржником не зареєстровано.

Відповідно до ч. 5ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України,у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Разом з тим, до матеріалів справи не надано доказів того, що державний виконавець направляв запити до банківських та фінансових установ про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, чи звертався державний виконавець до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України, тощо.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У судовому засіданні не підтверджено того, що державний виконавець проводив вище зазначені перевірки з періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження дотримання державним виконавцем наведених вимог Закону, суд дійшов висновку про неправомірність повернення державним виконавцем виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки цією нормою Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З огляду на викладене вбачається, що державним виконавцем не вчинено всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні № 60899196, тому його дії є неправомірними. Отже, оскаржувана постанова від 31.10.2022 року про повернення виконавчого листа стягувачу є передчасною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимога про постановлення судом ухвали про відновлення виконавчого провадження є безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки виключно до повноважень виконавця належить відновлення та відкриття виконавчого провадження.

Інші вимоги скарги не ґрунтуються на вимогах закону, тому задоволенню не підлягають.

Щодо строків подання даної скарги, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи видно, що з оскаржуваною постановою заявник ознайомився 06.02.2023 року, 13.02.2023 року заявник виїхав за кордон України, а 24.02.2023 року повернувся назад, та 06 березня 2023 року подав скаргу на дії державного виконавця до Броварського міськрайонного суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2023 року скарга повернута заявнику. Заявник 30 березня 2023 року повторно звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови від 31.10.2022 року. За таких обставин, суд приходить до висновку що причини пропуску заявником строку на подання даної скарги є поважними, тому поновлює ОСОБА_1 строки для подання даної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Сукача Олексія Андрійовича від 31.10.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №60899196.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Петришин