Справа № 677/1180/22
Провадження № 2/677/113/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,

за участю секретаря Коломієць Л.В.,

учасники справи (сторони):

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернулася року до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь 2700 грн. матеріальної шкоди, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 . У своєму домогосподарстві вона вирощує кури та качки. 20.08.2021 року, біля 06 год. 20 хв. вона вийшла на подвір`я годувати птицю. Підійшовши до огородженого приміщення, де знаходяться качки, вона побачила, що з-під огорожі приміщення виліз собака сусіда ОСОБА_6 , на кличку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який побіг у бік господарства відповідачів, яке знаходиться по-сусідству. Коли вона зайшла в приміщення, то побачила, що 18 із 20 її качок задушені. Про це вона зразу повідомила відповідачів, які ніяк не відреагували та добровільно не бажали відшкодувати завдану їй матеріальну шкоди. Також, дана подія стала причиною звернення до сільської ради та поліції. З повідомленням начальника ВПД № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 25.08.2021 року слідує, що в даному факті вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, про що було складено протокол за ч. 2 ст. 154 КУпАП, а в частині заподіяної майнової шкоди рекомендовано звернення до суду з цивільним позовом.

Вказала, що задушенням 18 качок собакою відповідачів по кличці «Джек» їй завдано матеріальну шкоду в сумі 2700 (150х18), яку відповідачу не відшкодовано.

У зв`язку з наведеним, позивач просила стягнути з відповідачів 2700 грн. матеріальної шкоди, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Аргументи учасників справи.

Відповідачі відзив на позов не подали.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на їх задоволенні наполягали.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 11.11.2022 року позовні вимоги не визнали.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Драпчук С.М. у судовому засіданні вказав, що вина відповідачів не доведена належними та допустимими доказами. Зазначив, що аналізом матеріалів справи можна дійти висновку, що утримання відповідачем ОСОБА_5 собаки на ім`я « ОСОБА_7 » здійснювалося з дотриманням правил, встановлених Законом України «Про захист тварин від жорсткого поводження». Посилання позивача на те, що той факт, що собака вилізла з під огорожі приміщення, де знаходились качки, при цьому самого моменту або процесу заподіяння шкоди собакою відповідача вона не спостерігала, а тому 18 качок загинули саме внаслідок того, що їх подушив собака відповідача, не підтверджене висновком експерта спеціальних знань у галузі ветеринарії. Таким чином беззаперечні докази того, що 18 качок позивача загинули внаслідок удушення саме собакою відповідача, у матеріалах справи немає. Окрім того, постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 26.07.2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 154 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП, без встановлення вини особи у вчиненні правопорушення, що узгоджується із узагальненим науково-консультативним висновком ВАСУ від 07.11.2017 року. Таким чином, жодним актом не встановлено вини відповідача ОСОБА_5 . У зв`язку із наведеним, просив у позові відмовити. Разом з тим, на запитання суду пояснив, що дійсно, собака, який зображений на відео, яке збережене на диску, який міститься в матеріалах перевірки № 565 ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, належить відповідачам, та є собакою по кличці ОСОБА_7 .

У судове засідання 31.03.2023 року відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 51,52), про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань до суду не надіслали.

Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідачів на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, заслухавши учасників справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 . У своєму домогосподарстві позивач вирощує кури та качки.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є сусідами позивача, проживають за адресою: АДРЕСА_2 , та утримують собаку коричневого окрасу з коричневим носом на кличку Джек.

20.08.2021 року, біля 06 год. 20 хв. позивач побачила, що з-під огорожі приміщення, де знаходяться її качки, виліз собака сусіда ОСОБА_6 на кличку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який побіг у бік господарства відповідачів. Позивач, зайшовши в приміщення, звідки виліз собака, виявила, що 18 її качок задушені.

Позивач стверджує, що у зв`язку з даною подією (задушенням належних їй 18 качок собакою відповідачів по кличці « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») вона понесла матеріальні збитки в сумі 2700 (150х18), які відповідачами не відшкодовано.

Згідно з довідкою ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області «Про результати перевірки за повідомленням ОСОБА_1 , зареєстровано в ІПНП ЄО № 3593 від 20.08.2021 року» ОСОБА_1 , 20.08.2021 року близько 06:00 год. в АДРЕСА_1 побачила, що з ями, яка знаходиться під огорожею, що огороджувала приміщення, де знаходиться домашня птиця, виліз сусідський на кличку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». ОСОБА_1 стверджує, що саме сусідський собака на кличку ОСОБА_7 подушив її каченят в кількості 18 штук. В ході опитування працівниками поліції ОСОБА_4 , остання пояснила, що в межах свого господарства дійсно утримує собаку на кличку «Джек», який постійно знаходиться на прив`язі, однак в ніч на 20.08.2021 року собака відірвався, де він перебував вночі їй невідомо, вранці вона побачила його разом із декількома іншими собаками, після чого свого собаку прив`язала. ОСОБА_4 зазначила, що на території власного господарства також утримує домашню птицю та « ОСОБА_7 » не проявляв до неї зацікавленості та не кидався на її домашню птицю (а.с. 7).

На фотоілюстративній таблиці ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області містяться зображення господарського приміщення, у якому відчинені двері, та всередині якого лежать тушки мертвих качок (фото № 1), вага однієї задушеної качки становить 1 кг. 90 гр. (фото № 2), на фото № 3 зафіксовано зображення тушки 17 мертвих качок (а.с. 8, 9).

В матеріалах перевірки № 565 (ЖЄО № 3793 від 20.08.2021 року) ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, міститься протокол прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, відповідно до якого ОСОБА_1 заявила, що 20.08.2021 року близько 6 год. 20 хв. сусідський собака « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ОСОБА_9 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 , проник на територію її домоволодіння, проник в клітку, де були її качки, подушив та поїв 18 качок.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 20.08.2021 року (а.с. 5 матеріалів перевірки № 565) в ніч на 20.08.2021 року її собака «Джек» перебував на прив`язі на території її домогосподарства. З приводу собаки може зазначити, що собака ніколи не кидався на свійських тварин (курей, гусей, качок). Можливо в цю ніч він вирвався з прив`язі, через те, що навколо її домоволодіння є багато лисів.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 29.08.2021 року він є сусідом ОСОБА_11 , у якої в ніч з 19.08.2021 року по 20.08.2021 року невідомо хто подушив каченят. Ввечері близько 22:30 год. 19.08.2021 року, їдучи автомобілем з роботи додому, він бачив, як собака Картасюка бігала по вулиці без намордника та без догляду (а.с. 6 матеріалів перевірки № 565).

Оглядом у судовому засіданні відеозапису, який збережений на DVD-диску, та міститься на а.с. 12 в матеріалах перевірки № 565 (ЖЄО № 3793 від 20.08.2021 року) ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області встановлено, що в дворогосподарстві, належному позивачу, під дверима господарського приміщення вирита невелика яма (вирита земля), з-під дверей виглядає собака коричневого окрасу з коричневим носом, який поклав свою голову на тіло качки (задушеної), яка лежить у ямі, що вирита під дверима, і таким чином закрила доступ для вільного виходу собаки із вказаного приміщення. Собака, тримаючи свою голову на вказаній качці, дивився на позивача, яка на нього в цей час сварилася та гарчить на неї. Згодом, собака, викручуючись та протискаючись між тілом качки та низом дверей приміщення, де він всередині знаходився, виліз на вулицю. Кількість задушених та розірваних качок, які знаходились в приміщенні, де знаходився всередині собака, становить 18 особин.

Також матеріали перевірки № 565 (ЖЄО № 3793 від 20.08.2021 року) ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області містять протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 500123 від 29.08.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ставиться у вину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, оскільки в період часу 22:00 19.08.2021 по 8:00 год. 20.08.2021 р. по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 не забезпечив утримання собаки невідомої породи на повідку та з намордником, в результаті чого вона задушила 18 каченят, які належать ОСОБА_1 .

Згідно з повідомленням Красилівського районного суду Хмельницької області № 1-6/20/2023 від 19.01.2023 року в період з серпня 2021 року по грудень 2022 року справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 154 КУпАП до суду для розгляду не надходила (а.с. 47).

Позивач просить задовольнити її вимоги, посилаючись на те, що в наслідок винних дій відповідачів їй завдано матеріальної шкоди, яку відповідачі добровільно відшкодувати відмовляються.

На підтвердження суми завданих збитків- 2700 грн. позивач долучила до позовної заяви довідку № 9 від 26.08.2021 року Міськкоопторгу Красилівської райспоживспілки, де вказано, що станом на 25.08.2021 року вартість живої птиці (качки) на ринку становить 150,00 грн. (а.с. 10).

Між сторонами виникло позадоговірне, деліктне зобов`язання, яке виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов`язок доказування відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з`ясуванні обставин справи шляхом роз`яснення прав та обов`язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто відшкодуванню підлягає не лише реальна шкода (майно, втрачене або пошкоджене в результаті протиправної поведінки), але й упущена вигода. Теорія цивільного права базується на принципі генерального делікту, відповідно до якого кожному заборонено завдавати шкоди майну іншої особи, що і знайшло юридичне втілення в ст. 1166 ЦК України.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: 1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України); 2) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 2) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до ч. 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частинами 1, 4 статті 14 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов`язком дотримання норм і вимог цього Закону.

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Згідно з приписами статті 3 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» його дія поширюється на відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» визначено, що утримання в домашніх умовах - обмеження природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір`я окремого будинку.

Відповідно до ч. 9 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Отже, вказаними нормами законодавства передбачено, що особа, яка утримує тварину повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну.

Вказана позиція повністю узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 року у справі № 281/618/15-ц.

Відповідно до положень ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже, проаналізувавши вищевказані норми, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що невизнання відповідачами позову є лише способом захисту, оскільки ними не оспорюється те, що собака, яка зображена на відеозаписі, який досліджено в судовому засіданні, дійсно належить для них, та дана собака була на подвір`ї позивача, в клітці разом із качками, поза межами їхнього дворогосподарства. Відповідачі не довели, що шкода позивачу завдана не з їхньої вини, зокрема те, що їхній собака по кличці «Джек», який знаходився у господарському приміщенні разом із подушеними та розірваними качками, не був причиною загибелі качок, належних позивачу.

При цьому, дослідженням відеозапису, який зберігається в матеріалах перевірки № 565 (ЖЄО № 3793 від 20.08.2021 року) ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, встановлено, що тип ушкоджень, які були на тушках мертвих качок позивача, дають підстави суду вважати, що вони нанесені саме собакою відповідачів, який був разом із качками у зачиненому господарському приміщенні (виритий лаз, який заблокований тушкою мертвої качки, яка в цей лаз потрапила) на той момент, коли його (та мертвих качок) виявила ОСОБА_1 . А тому посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що відсутні докази того, що саме собака відповідача спричинила загибель качок, оскільки у даній справі не проведена експертиза, якою б були встановлені причини загибелі качок, є безпідставним, оскільки дослідженим доказом (відеозаписом) чітко просліджується причинний зв`язок між присутністю собаки відповідачів у господарському приміщенні, де утримувались качки, та загибеллю даних качок.

Також варто зауважити, що Кодекс України про адміністративні правопорушення, порушення частини 2 статті 154 даного Кодексу особою, яка склала протокол серії ВАБ № 500123 від 29.08.2021 року, інкримінувалось ОСОБА_5 за незабезпечення утримання собаки на повідку та з намордником в період часу 22:00 19.08.2021 по 08:00 год 20.08.2021 року, не містить норм про призначення у експертиз.

Представник відповідача ОСОБА_12 , не визнаючи позовні вимоги, посилався на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 26.07.2022 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП стосовно стосовно ОСОБА_8 закрите без встановлення його вини, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП. Разом з тим, доказу (постанови), на підтвердження вказаного, суду не надав.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що не притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини відповідача, яка виникла внаслідок удушення його собакою качок позивача. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини. Однак відповідачі не надали належних доказів щодо спростування їх вини у заподіянні їх собакою шкоди майну позивача.

Як зазначив Верховний Суд у постанові 14.02.2018 року по справі № 686/10520/15-ц (провадження № 61-3657св18): «Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди».

Враховуючи вище наведене, оцінивши докази в їх сукупності за правилами належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку, що відповідачі порушили ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» щодо утримання собаки в домашніх умовах, а саме: допустили, що їхня собака на кличку «Джек» вільно переміщувалася за межами їхнього подвір`я в період часу 22:00 19.08.2021 року по 8:00 год. 20.08.2021 року, та проникнувши на подвір`ї позивача до місця утримання домашніх качок, завдала шкоду майну позивача, а тому наявні підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної шкоди, яка полягає у вартості 18 особин знищеної птиці, та становить 2700 грн., у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29).

Розподіл судових витрат між сторонами

Судовий збір, згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі по 496 грн. 20 коп. з кожного (992,40 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 223, 264-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_1 2700 (дві тисячі сімсот) гривень матеріальної шкоди, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній.

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній.

Повний текст рішення складений 03 квітня 2023 року.

Суддя В.О. Шовкун