Справа № 305/290/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Зубашкова М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 06 квітня 2022 року у справі № 305/290/21 (Головуючий: Ємчук В.Е.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про поновлення строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_3 , який за своє життя заповіту не залишив, у зв`язку з чим має місце спадкування за законом. Позивачка належить до спадкоємців першої черги за законом, як й інші сини та дочки померлого від двох шлюбів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та жінка від другого шлюбу ОСОБА_1 .

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з житлового будинку АДРЕСА_1 .

У травні 2018 року, позивачка звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори з метою отримання спадщини, але отримала відмову по причині пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини.

В подальшому представником позивачки було подано позовну заяву до Рахівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, де залучено було ОСОБА_1 як третю особу без самостійних вимог на предмет спору і рішенням Рахівського районного суду від 18 грудня 2019 року у даному позові було відмовлено та постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2020 року резолютивну частину цього рішення залишено без змін.

Для отримання спадщини, позивачка не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті батька та протягом двох років хворіла та знаходилася на лікуванні. З 01 грудня 2016 року по 20 березня 2017 року, знаходилася на лікуванні в умовах стаціонару в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва, у відділенні нефрології та діалізу, з діагнозом двосторонній гідронефроз, хронічний пієлонефрит, 2017 року, а з 21 березня 2017 року по 12 червня 2017 року, вона знаходилась на амбулаторному лікуванні в тому ж медичному закладі, з діагнозом хронічна ниркова недостатність І ст, нефротичний синдром 1ХС: стабільна стенокардія, напружено коронарний атеросклероз.

Після лікування та по цей час, позивачка майже весь час проживає у дочки в м. Києві, яка надає їй необхідний догляд та піклування. Протягом поточного року, майже щотижня викликала лікаря для огляду за місцем тимчасового проживання. Увесь цей час, вона не могла сама себе обслуговувати, з огляду на що їй допомагала старша донька та її родина. Вказані розлади здоров`я стали об`єктивними, непереборними, істотними труднощами щодо здійснення дій з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом строку.

Крім цього, позивачка являється особою пенсійного віку та вважає, що передбачений законом строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними причинами і не залежали від її волі та труднощами для прибуття до нотаріуса.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк в 1 (один) місяць для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3 .

Рішенням Рахівського районного суду від 06 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про поновлення строку для прийняття спадщини, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить таке рішення скасувати, та прийняти нове, яким її позовні вимоги задовольнити. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, і таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального пава, так як суд не в повному обсязі з`ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив й не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, які прямо вказують на поважність пропущеного позивачкою строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Про розлади зі здоров`ям у позивачки та її поганий стан після смерті батька у судовому засіданні підтвердила і свідок ОСОБА_8 .. Оскільки до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини суди визначають тривалу хворобу, ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що вказані причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення позивачкою дій для прийняття спадщини.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника відповідачки - адвоката Тричинець Н.П., яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 25 листопада 2016 року, був зроблений відповідний актовий запис за №163, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28 серпня 1970 року, позивачка ОСОБА_1 являється донькою померлого ОСОБА_3 , а тому являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Іншими спадкоємцями першої черги є діти померлого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та дружина від другого шлюбу, ОСОБА_1 .

У постанові Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року по справі № 305/406/19 за позовом ОСОБА_1 до Рахівської державної нотаріальної контори, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору є: ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка набрала законної сили було встановлено, що з свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 28.03.2018, 10.06.2018, 19.03.2018 та 19.03.2018 державним нотаріусом Рахівської ДНК по спадковій справі №158/2018, вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 , прийняла його дружина, ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3 сплив 21 травня 2017 року. Позивачка ОСОБА_1 , не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, чим пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини, зокрема посилається на загострення хронічних захворювань і тривалого перебування на лікуванні.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Згідно довідки №405/62, виданої 20 березня 2017 року Олександрівською клінічною лікарнею м. Києва, ОСОБА_1 з 01 грудня 2016 року по 20 березня 2017 року, знаходилася на лікуванні в умовах стаціонару в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва у відділенні нефрології та діалізу, з діагнозом двосторонній гідронефроз, хронічний пієлонефрит.

З довідки №765/27 від 12 червня 2017 року, слідує, що ОСОБА_1 , з 21 березня 2017 року по 12 червня 2017 року, знаходилась на амбулаторному лікуванні в тому ж медичному закладі, з діагнозом хронічна ниркова недостатність І ст, нефротичний синдром 1ХС: стабільна стенокардія, напружено коронарний атеросклероз.

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 494/498/16-ц вказано, що «вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд зобов`язаний дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Надаючи оцінку цим довідкам медичного закладу, суд першої інстанції вірно вважав, що наданими ОСОБА_1 медичними документами не підтверджено тривалості та безперервності її хвороби впродовж шестимісячного строку, яка б об`єктивно перешкоджала зверненню до нотаріуса.

У позивачки був строк для подання заяви про прийняття спадщини з 21 листопада 2016 року по 21 травня 2017 року.

Амбулаторне лікування без госпіталізації на якому остання перебувала протягом більше двох місяців не є непереборною обставиною, яка позбавляла позивачку можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

При цьому, в наданих лікувальними закладами документах відсутні застереження щодо обмеження під час пересування при ході або те, що позивач не могла пересуватись самостійно.

Крім цього, ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні в період із 21 березня 2017 року до 12 червня 2017 року, де останній строк подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини був до 21 травня 2017 року.

Покази свідка ОСОБА_8 на які в апеляційній скарзі посилається позивачка, так само не доводять поважність причини пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин дійшов обґрунтованого висновку що вказані причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачки на вчинення дій по прийняттю спадщини та відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 06 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 21 червня 2023 року.

Головуючий

Судді: