ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/958/22

Провадження № 22-ц/4820/668/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_2 про визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні.

ОСОБА_3 зазначила, що з 25 січня 2012 року вона перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, наразі справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в суді. За час шлюбу сторони за спільні кошти придбали автомобіль «RENAULT LAGUNA», 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі автомобіль), який був зареєстрований на ім`я відповідача. Автомобіль належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, водночас ОСОБА_2 заперечує право позивачки на нього. Між сторонами не досягнуто згоди щодо спільного використання автомобіля, а дана річ є неподільною, тому з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація вартості належної їй частки майна.

За таких обставин ОСОБА_3 просила суд визнати автомобіль об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 98 216 грн 41 коп. вартості частки у спільному майні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року позов задоволено.

Визнано автомобіль об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 98 216 грн 41 коп., що становить частки вартості автомобіля, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 992 грн 40 коп. судового збору та 2 200 грн витрат на проведення експертизи.

Суд керувався тим, що автомобіль набутий ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягав поділу між ними в рівних частках. Оскільки ОСОБА_2 здійснив відчуження автомобіля без згоди дружини, то з нього на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню грошова компенсація замість її частки у майні. Розмір грошової компенсації слід визначити виходячи з дійсної вартості автомобіля, встановленої висновком експерта від 28 жовтня 2022 року №046/22.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновку суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільною згодою відчужили автомобіль і добровільно поділили виручені від його продажу кошти, а тому вимога останньої про стягнення грошової компенсації вартості майна є безпідставною. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 25 січня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу (18 травня 2021 року) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти придбали автомобіль, який був зареєстрований на ім`я відповідача.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу №6844/2022/3131730 від 6 квітня 2022 року ОСОБА_2 відчужив автомобіль ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта від 28 жовтня 2022 року №046/22 (а.с. 70-82) середня ринкова ціна автомобіля, без його огляду, станом на 20 квітня 2022 року могла складати 196 432 грн 82 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Із положень частини першої статті 69 СК України слідує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Аналогічні положення закріпленні у статті 372 Цивільного кодексу України.

Як передбачено статтею 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Розпорядження спільним майном подружжя повинно здійснюватися за їх спільною згодою, зокрема для відчуження автомобіля як цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Подружжя має право на поділ спільного майна незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Поділ неподільної речі, яка відноситься до спільної сумісної власності подружжя, можливий у спосіб присудження цієї речі одному з подружжя та компенсації вартості частини речі іншому з подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Також Верховний Суд України у пункті 22 цієї постанови роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статті 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що автомобіль набутий ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за час шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягав поділу між ними в рівних частках.

На час продажу автомобіля сторони припинили подружні стосунки.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди ОСОБА_3 , а тому позивачка має право на компенсацію вартості частки спірного майна. При цьому суд правомірно визначив дійсну вартість автомобіля згідно висновку експерта від 28 жовтня 2022 року №046/22.

Твердження ОСОБА_2 про узгоджений продаж сторонами автомобіля та добровільний поділ ними виручених коштів не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про неврахування судом норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, є необґрунтованими.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 квітня 2023 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Луговий О.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48