Справа 556/690/23
Номер провадження 2/556/238/2023

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2023 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного 24 липня 2005 року і зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №33.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося через часті непорозуміння, протилежні погляди на шлюб і сім"ю, втратили почуття взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини припинились, проживають окремо. Просить шлюб розірвати, сина залишити проживати з ним. Неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком і знаходиться на його вихованні.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14 березня 2023 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, згідна на розлучення та щоб дитина проживала з батьком. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона з ОСОБА_1 проживають окремо, не підтримують сімейні та шлюбні відносини. Син проживає з батьком та перебуває на його утриманні та вихованні, а тому вважає, що дитині краще проживати з позивачем.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №33. (копія свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 ).

Від спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження останнього, серії НОМЕР_2 .

Дитина проживає з батьком, перебуває на його утриманні та вихованні і даний факт не заперечується відповідачкою.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ч.2 ст.112 СК України)

Як зазначено в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 26.12.2018 року у справі №761/33261/16-ц, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що даний шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка просить залишити прізвище - ОСОБА_4 .

Що стосується місця проживання неповнолітньої дитини, оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відповідачка не заперечує щодо проживання сина разом із батьком, а тому суд вважає правильним залишити дитину проживати та на вихованні з позивачем.

Як зазначено в ч.1 ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Неповнолітній ОСОБА_3 залишився проживати з батьком, що не заперечується сторонами.

Позивач не ставить питання про повернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 263, 264, 265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 56, 105, 110, 111, 112, 113,157, 160 Сімейного Кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладений і зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №33.

ОСОБА_2 залишити прізвище - ОСОБА_4 .

Залишити неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вихованні і проживати з батьком ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Котик Л.О.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .