печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Ковалівській В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Солдатенко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про стягнення безпідставно отриманих грошей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих грошей.

В обґрунтування позову посилається , що Наказом № 303-к від 14.06.2010 призначена на посаду контролера-касира ТВБВ № 10020/0320 Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 15.06.2010 .

Наказом № 1002-к від 30.10.2015 Позивачка переведена на посаду провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ № 10020/0320 Філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 01.11.2015, на якій працювала до звільнення. В серпні 2017р. в банку було встановлено нестачу коштів на суму 192267 грн., які було знято з депозитного рахунку ОСОБА_3 . Вказана грощова сума була знята після смерті вказаної особи. За даним фактом в серпні-вересні 2017р. комісією безпеки Банку було проведено службове розслідування Під час розслідування з неї було здійснено стягнення грошової суми в розмірі 192 267 грн. із застосуванням психологічного тиску та залякування, а також користуючись перебуванням її в трудових відносинах з банком, що було суттєвим важелем впливу. В подальшому банк звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину. Її вини або іншої особи не встановлено, вироку не винесено. Дане стягнення вважає безпідставним, відповідно до ст..1212ЦК України, просить стягнути з відповідача 385 340 грн. безпідставно примусово отриманих грошових коштів, 57721грн. процентів за користування безпідставно отриманими грошима,43411,50 грн. інфляційних втрат на суму безпідставно отриманих грошових коштів,17 340,3 грн. в якості 3% річних на суму безпідставно отриманих грошових коштів, судові витрати. В судовому засіданні позивачка , представник позивача позов підтримали, просили задовольнити. Надали відповідь на відзив.

Представник відповідача подав відзив, в судовому засіданні просив відмовити в позові, вказував , що Позивачка належних та допустимих доказів на підтвердження примусу та психологічного тиску суду не надала та не довела обставин, що становлять підставу заявленого позову. На даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 № 640/2691/18 розглядається Київським районним судом м. Харкова. Посилання на ст..1212ЦК України є безпідставним.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 16.09.2020р. відкрито провадження в порядку загального.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 1.04.2021р. призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено , що Наказом № 303-к від 14.06.2010 ОСОБА_1 призначена на посаду контролера-касира ТВБВ № 10020/0320 Філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 15.06.2010 .

Наказом № 1002-к від 30.10.2015 Позивачка переведена на посаду провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ № 10020/0320 Філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 01.11.2015, на якій працювала до звільнення.

Згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладеного філією - Харківське обласне управління АТ „Ощадбанк" з ОСОБА_1 30.10.2015 р. працівник, що займає посаду провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ №10020/0320, або виконує роботу провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ, пов`язану із зберіганням, обробкою, перерахуванням, прийманням, видачею і перевезенням цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому установою банку цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується, зокрема, обережно поводитися з переданими йому на зберігання або інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходів щодо запобігання шкоди ; суворо дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання ; у разі незабезпеченні з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру заподіяної шкоди і його відшкодування проводяться відповідно до чинного законодавства (п.З)

Представник відповідача посилається, що 30.08.2017 р. до відділу банківської безпеки філії - Харківське обласне управління АТ „Ощадбанк" звернулася керуючий ТВБВ №10020/0320 Лебедович І.В. та повідомила про те, що при здійсненні аналізу неактивних платіжних карт по рахунках, відкритих у Відділенні, нею було встановлено, що по картковому рахунку клієнта ОСОБА_3 , яка померла у січні 2016 р., 02.03.2017 р. була перевипущена платіжна картка та проведені видаткові операції з 22.03.2017 р. по 25.05.2017 р. на загальну суму 192 267,00 грн.

Проведеним службовим розслідуванням було встановлено, що замовлення перевипуску платіжної картки за рахунком ОСОБА_3 здійснене особисто ОСОБА_1 .Приблизно наприкінці лютого 2017 року Позивачка здійснила перевипуск платіжної картки № НОМЕР_1 по рахунку клієнта ОСОБА_3 з використанням пароля доступу до програмного комплексу «СагбМапаретепІ:» керуючого Відділення Лебедович І.В.17.03.2017 р. під час обслуговування клієнтів нею було активовано платіжну картку № НОМЕР_1 через Р08-термінал, розміщений на її робочому місці, розписка про отримання платіжної картки та ПІН-конверту не роздруковувалась. Приблизно через тиждень вона почала здійснювати зняття готівкових коштів з рахунку ОСОБА_3 . По рахунку клієнта ОСОБА_3 (№ НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 незаконно отримані готівкові кошти в сумі 192 267,00 грн.

Вказаними діями провідний економіст служби роздрібного бізнесу ТВБВ №10020/0320 ОСОБА_1 грубо порушила вимоги:Порядку емісії та обслуговування платіжних карток міжнародних платіжних систем в установах АТ „Ощадбанк", затвердженого постановою правління АТ „Ощадбанк" від 28.03.2012 р. №196, зі змінами та доповненнями, в частині здійснення перевипуску платіжної картки, термін дії якої не закінчився та яка знаходилася у клієнта, з власної ініціативи з метою отримання в подальшому платіжної картки та використання її для привласнення коштів по рахунку (п.5.2); передача платіжної картки не власнику рахунку, а іншій особі (пн.3.8.3); встановлення ПІН-коду по платіжній картці та активація платіжної картки з власної ініціативи без присутності власника рахунку (пп.3.8.5); роздрукування розписок про отримання платіжної картки та ПІН-конверту у разі виявлення нестачі платіжної картки та проставлення підписів від імені клієнта на розписках про отримання платіжної картки та ПІН-конверту (пп.3.8.3); в частині відсутності контролю за відповідністю кількості фактично виданих платіжних карток з кількістю розписок про отримання платіжної картки та ПІН-конверту (пп.3.8.6) (витяг в матеріалах справи).

Політики парольного захисту ПАТ «Державний Ощадний Банк України», затвердженої постановою правління АТ «Ощадбанк» №905 від 07.10.2015р., в частині використання особистого пароля доступу до програмного комплексу «СагбМапа§етепі» керуючого Відділення Лебедович І.В. з метою здійснення незаконної операції замовлення перевипуску платіжної картки клієнта ОСОБА_3 та використання її для особистих цілей,, а саме, привласнення коштів по рахунку клієнта Банку (пп.8.4.1) (витяг в матеріалах справи).

Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні затвердженої постановою НБУ від 01,06.2011 р. № 174, зі змінами та доповненнями, у частині незабезпечення при виконанні обов`язків керуючого Відділення схоронності цінностей в касі Банку, а використання цінностей (платіжної картки ОСОБА_3 ) для привласнення коштів по рахунку (п.14 розділ І глава 1) (витяг в матеріалах справи).

Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк», затвердженої постановою правління АТ «Ощадбанк» від 13.12.2012 р. №693, зі змінами та доповненнями, у частині незабезпечення виконуючим обов`язки керуючого ТВБВ повної схоронності цінностей у сховищі цінностей та операційній касі, а саме, шляхом зловживання службовим становищем використання цінностей - платіжної картки ОСОБА_3 для особистих цілей з метою власного збагачення (пп.1.1, 1.3, 1.5 розділ 1 глава VII); незабезпечення щоденної звірки відповідності залишку цінностей, зокрема, платіжних карток особами, відповідальними за зберігання готівки та цінностей у сховищах цінностей, із записами, зазначеними у Касовому журналі (звіт ф.№323) (п.2.9 розділ 2 глава IV) (витяг в матеріалах справи).

Посадової інструкції, затвердженої заступником начальника філії - Харківського обласного управління АТ „Ощадбанк" з роздрібного бізнесу Скляр Н.О. від 30.10.2015 р„ в частині відсутності обов`язків (повноважень) по видачі платіжних карток, в частині недотримання положень, інструкцій та інших розпорядчих документів Банку (пп.4.1.3); невиконання умов щодо б реження матеріальних та грошових цінностей (п.4.1.7) (витяг в матеріалах справи).

Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність: недотримано встановлені правила здійснення операцій з цінностями і їх зберігання (п.1 в) (копія в матеріалах справи).

З висновком службового розслідування Позивачка була ознайомлена під розпис без будь-яких заперечень з її боку.

В своїх особистих власноручно складених письмових поясненнях від 11.09.2017, наданих під час проведення службового розслідування, ОСОБА_1 визнала, що протиправно отримала кошти в сумі 192 267,00 грн. з рахунку клієнта ОСОБА_3 , вказала про добровільне повернення цих коштів на рахунок клієнта та своє щире каяття .Кошти в сумі 192 267,00 грн. добровільно повернуті Позивачкою в рахунок погашення завданої шкоди за квитанцією № від 11 вересня 2017 року .

Наказом № 811-к від 15 вересня 2017 року Позивачка звільнена у зв`язку з втратою довір`я на підставі п.2 ч.І ст.41 КЗпП України.

З наказом про звільнення у зв`язку з втратою довір`я Позивачка була ознайомлена під розпис без будь-яких заперечень з її боку. Даний наказ Позивачкою не оскаржувався є

11.10.2017 Філія - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Київського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення: кримінального правопорушення.

11.10.2017 відомості за фактом вчинення Позивачкою злочину зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за N 0003760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

На даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 № 640/2691/18 розглядається Київським районним судом м. Харкова.

07.08.2020 Позивачка звернулась до АТ «Ощадбанк» з вимогою про повернення безпідставно набутого банком майна.

Листом № 118.29-20/677 від 02.09.2020 р. ОСОБА_1 надана відповідь про незаконність та необґрунтованість вимоги про повернення коштів, які добровільно внесені Позивачкою на відшкодування завданої нею шкоди за відсутності будь-яких заходів фізичного, чи психологічного тиску.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Частийа 5 ст. 130 КЗпП України прямо передбачає, що працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Висновком службового розслідування, особистими письмовими поясненнями Позивачки та наказом про її звільнення у зв`язку з втратою довір`я на підставі п.2 ч. І ст.41 КЗпП України, який не оскаржено, підтверджується заподіяння ОСОБА_1 шкоди АТ «Ощадбанк» протиправним отриманням коштів в сумі 192 267,00 грн. з рахунку клієнта ОСОБА_3 .

Випадки повної матеріальної відповідальності працівника передбачені ст. 134 КЗпроП України, зокрема : між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п. 1 ч. 1) та шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п. З ч. 1).

Між АТ „Ощадбанк" та ОСОБА_1 30.10.2015 р. укладено письмовий договір про повну матеріальну відповідальність.

Висновок службового розслідування, власні письмові пояснення Позивачки, заява АТ «Ощадбанк» про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , направлена органам поліції, та статус ОСОБА_1 як обвинуваченої в кримінальному провадженні № 640/2691/18, яке розглядається Київським районним судом м. Харкова, підтверджують наявність в її діях ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Вищенаведені обставини є підставами повної матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до правової позиції наведеної в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.12.2015 провадження № 6-1093цс15, правовий аналіз пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що ця норма матеріального права не передбачає наявність обвинувального вироку суду як обов`язкової умови для звільнення працівника за викладеною у ній підставою.

Відсутність обвинувального вироку в кримінальному провадження не була перешкодою для добровільного покриття шкоди Позивачкою завданої банку, підтвердженої вищенаведєними доказами та визнаної самою ОСОБА_1 .

Підставою отримання АТ «Ощадбанк» спірної суми коштів є добровільне повне покриття завданої шкоди Позивачкою відповідно до ч. 5 ст., 130 КЗпП України, що спростовує твердження ОСОБА_1 про безпідставне отримання коштів банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено , що спірні кошти в сумі 192 267,00 грн. були не стягнуті з Позивачки, як вона зазначає, а самостійно сплачені нею, що підтверджується квитанцією № від 11 вересня 2017 року.

В поясненнях відповідачу Позивачка зазначила про власноручне написання пояснень та відсутність фізичного та психологічного впливу з боку працівників служби безпеки банку.

Добровільність відшкодування Позивачкою шкоди та відсутність фізичного та психологічного впливу підтвердив начальник відділу банківської безпеки Філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» - Худолій В.М., який безпосередньо брав участь в проведенні службового розслідування, ознайомлював ОСОБА_1 з висновком службового розслідування, наказом про звільнення та був допитаний як свідок в судовому засіданні.

Позивачка належних та допустимих доказів на підтвердження примусу та психологічного тиску не надала.

Не надані і докази, що вона зверталася до будь-яких відповідних органів у зв`язку з тим, що на неї чинився тиск при відібранні пояснень та ознайомленні з документами щодо вчинених нею порушень і наказом про звільнення.

Таким чином, самостійне добровільне внесення коштів, власні письмові пояснення, ознайомлення з висновком та наказом, показання свідка ОСОБА_5 підтверджують добровільність відшкодування завданої нею шкоди та спростовують твердження Позивачки про застосування примусу та психологічного тиску.

Правовою підставою позову Позивачка визначає ст. 1212 ЦК України, тобто набуття майна без достатньої правової підстави.

При цьому вказує, що «між Позивачем та Банком на момент стягнення вказаної грошової суми не було жодних правових підстав для такого стягнення».

З іншого боку Позивачка зазначає про наявність вчиненого нею під впливом психічного тиску правочину.

Відповідно до правової позиції, що міститься в постанові Верховного суду від 14.04.2020 по справі № 495/2442/16-ц, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей) Наявність правочину про який зазначає Позивачка, виключає застосування положень щодо безпідставного набуття майна та навпаки, безпідставне набуття майна виключає наявність будь- якого правочину.

На підставі ч. 5 ст. 130 КЗпП України ОСОБА_1 виконала свій обов`язок добровільно та самостійно повністю покрила завдану Банку шкоду.

Дія щодо добровільного покриття шкоди (виконання обов`язку) прямо передбачена законом, вчинена на виконання вимог закону, не є вольовою дією Позивачки як суб`єкта цивільного права, що характеризує її внутрішнє суб`єктивне бажання, не є правочином, до якого можуть застосовуватись положення ст. 231 ЦК України про його недійсність.Суперечлива позиція Позивачки спростовується наявністю положень закону, а саме ч. 5 ст. 130 КЗпроП України, на підставі якої ОСОБА_1 добровільно повністю покрила завдану нею шкоду.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення процентів, інфляційних втрат, 3% річних , які є похідними.

Відповідно до ст..141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст..1212 ЦК України, ст.. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про стягнення безпідставно отриманих грошей.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1

відповідач : Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»: 01001, м. Київ, вул.. Госпітальна, 12-Г

Дата складання повного тексту рішення 3.04.2023р.

Суддя Остапчук Т.В.