Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3204/21
Номер провадження 2/711/485/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Гармаш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_4 , -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_4 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.07.2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.09.2021 року зупинене провадження у справі №711/3204/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_4 , до набрання законної сили рішенням по справі №711/1543/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні майном, третя особа ОСОБА_3 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2023 року відновлено провадження у справі №711/3204/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_4 , справа призначена до судового розгляду.

24.03.2023 року в судовому засіданні представник позивача адвокат Остапко М.І. заявив клопотання про відвід головуючому у справі судді Демчику Р.В., посилаючись на те, що суддя прийняв рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні майном, третя особа ОСОБА_3 , яким позовні вимоги задоволенні повністю.

В судовому засіданні представник позивача клопотання про відвід підтримав.

Відповідач в судовому засіданні клопотання про відвід судді підтримав.

Представник третьої особи проти задоволення клопотання про відвід судді заперечувала, посилаючись на те, що відсутні підстави для відводу судді.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки представник позивача заявила відвід судді у судовому засіданні - 24.03.2023 року, тому питання про відвід судді вирішується головуючим - суддею Демчиком Р.В.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року 2Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді ( п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ( п. 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в п. 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аргументи, на які посилається представник позивача у клопотанні про відвід судді Демчика Р.В., не є підставами для висновку, що суддя, визначений для розгляду цієї справи, може проявити упередженість при її розгляді, оскільки вказані висновки заявника нічим не підтверджуються.

При цьому, незгода з процесуальним рішенням судді не є підставою для його відводу.

А тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про відвід.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 36,40 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника позивача адвоката Остапко М.М. про відвід судді Демчика Р.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складено 29.03.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик