Ухвала

30 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 761/25968/21

провадження № 61-11969ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року

та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»), третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня

2021 року справу визнано малозначною.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано накази ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»: № 673-к від 28 травня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та № 796-к від 18 червня 2021 року

«Про внесення змін на наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 28 травня

2021 року № 673-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи з 18 червня 2021 року.

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 297 969,36 грн.

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення

на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи,

з дня звільнення - з 18 червня 2021 року.

У березні 2023 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Соболівського А. М. про ухвалення додаткового рішення

у вказаній справі.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва

від 17 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, заяву задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

09 серпня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє

ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі,

що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права

на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації,

що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права,

яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимоги про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн), справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та її розгляд судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, а також значення справи для сторін

і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав

для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин,

які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 21 березня 2023 року у справі №490/3222/22 (провадження № 61-3090ск23),

від 02 березня 2023 року у справі № 450/1611/21 (провадження

№ 61-1532ск23), від 13 січня 2023 року у справі № 758/2525/21 (провадження № 61-13190ск22), від 10 січня 2023 року у справі

№ 295/5735/21 (провадження № 61-13076ск22), від 19 грудня 2022 року

у справі № 686/22160/21 (провадження № 61-12059ск22), від 07 грудня

2022 року у справі № 950/1546/21 (провадження № 61-11724ск22),

від 05 грудня 2022 року у справі № 703/2380/21 (провадження

№ 61-11816ск22), від 02 грудня 2022 року у справі № 185/2461/22 (провадження № 61-11508ск22), від 10 листопада 2022 року у справі № 127/55/22 (провадження № 61-10962ск22).

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після

їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того,

чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося,

що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 17 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 20 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. М. Ігнатенко

В. В. Пророк