Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3426/22 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/3426/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 10 вересня 2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за їхні спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1 .

Оскільки вони з відповідачем не дійшли згоди щодо поділу вказаного нерухомого майна, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просила визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , за кожним.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції залишив поза увагою її пояснення, які викладені у відповіді на відзив. Вказує, що суд формально підійшов до розгляду справи, не врахував її доводи та не надав належної оцінки доказам щодо підтвердження спільності майна подружжя.

ОСОБА_1 стверджує, що квартиру АДРЕСА_1 вони з відповідачем придбали за спільні кошти, а не за кошти, які були отримані останнім в якості грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_2 .

Також звертає увагу на те, що в поясненнях ОСОБА_2 містяться розбіжності відносно дати отримання грошової компенсації за втрачене домоволодіння. Зокрема, під час розгляду цивільної справи № 279/3356/22 відповідач стверджував, що отримав грошову компенсацію 14 грудня 2009 року, про що надав відповідну довідку Управління соціальної політики Коростенської РДА. Разом з тим, при розгляді даної цивільної справи зазначав, що отримав таку компенсацію 21 січня 2011 року. Вважає, що вказане свідчить про надання відповідачем суду неправдивої та недостовірної інформації.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що вона не була зареєстрована у спірній квартирі, проте постійно в ній проживала разом з відповідачем та їх спільною дитиною, підтвердженням чого є відповідний акт від 02 листопада 2022 року.

Позивачка також стверджує, що під час оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири приватним нотаріусом було роз`яснено, що заява про її згоду на придбання квартири відповідачем за його особисті кошти, а не за спільні кошти подружжя, повинна бути подана обов`язково, що є загальною процедурою і носить формальний характер. Зміст ст. ст. 60-65 СК України нотаріус не роз`яснив, а тому з наслідками підписання такої заяви ОСОБА_1 не була обізнана.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що квартира АДРЕСА_1 придбана за його особисті кошти, на підставі договору купівлі-продажу. Вказане підтверджується заявою ОСОБА_1 , відповідно до якої вона надала згоду на придбання ним й за його особисті кошти спірної квартири за ціною 80400 грн. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що 21 січня 2011 року ним були отримані кошти у сумі 80277,01 грн, в якості грошової компенсації за втрачене домоволодіння, яке дісталось йому у спадщину після смерті діда та в подальшому кошти використані на придбання спірної квартири. Отже, вважає, що вказане майно є його особистою власністю та не підлягає поділу між ним та його колишньою дружиною.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 10 вересня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

26 листопада 2011 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 . Зміст договору купівлі-продажу свідчить про те, що продаж вчинено за 80400 грн.

При посвідченні даної угоди позивачка надала приватному нотаріусу Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Кисіль С.В. заяву про те, що вона надає згоду на купівлю своїм чоловіком ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , за ціною 80 400 грн., та стверджує, що квартира купується за особисті кошти чоловіка, а не за спільні кошти (а.с.25).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 31 травня 2006 року задоволено позов ОСОБА_2 . Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті діда ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну частку, яка перебуває у колективній власності СТОВ «Череківське» розміром 1,63 га без визнання меж цієї частки в натурі. Визнано за ОСОБА_2 право власності на грошові вклади на рахунку НОМЕР_1 з усіма відсотками та компенсаціями після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та інше спадкове майно.

Наявний в матеріалах справи витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно містить інформацію про те, що за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ., яке виникло на підставі вищевказаного рішення суду.

Лист Управління соціальної політики Коростенської РДА свідчить про те, що ОСОБА_2 14 грудня 2009 року отримав грошову компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_2 , в сумі 83 562, 00 грн

Постановою Овруцького районного суду Житомирсько обалсті від 20 квітня 2010 року стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 індексацію вартості вказаного житлового будинку у розмірі 80277 грн. 01 коп.

Вказані грошові кошти були зараховані на банківський рахунок відповідача 21 січня 2011 року.

Відповідно до будинкової книги, ОСОБА_2 проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.30-31).

Згідно з актом від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з дитиною проживали у спірній квартирі, однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, з дня придбання квартири по 13 липня 2022 року, без реєстрації місця проживання.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

При цьому, конструкція норми статті 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на ту обставину, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти, які він отримв в якості компенсації за належний йому житловий будинок.

На підтвердження цієї обставини він надав виписку з ощадної книжки, яка підтверджує факт наявності на його банківському рахунку коштів у розмірі 80277 грн. станом на 21 січня 2011 року.

Окрім того, при посвідченні договору купівлі-продажу позивачка у заяві від 26 листопада 2011 року стверджувала про придбання цього житла за особисті кошти чоловіка.

Таким чином, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що спірна квартира є особистою власністю відповідача, відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального й процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: