ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Суми

Справа №592/10444/22

Номер провадження 22-ц/816/656/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач -Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2023 року, в складі судді Корольової Г.Ю., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 17 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Супруна Д.В. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» (далі - АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ») про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 09 квітня 2020 року він перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ».

17 листопада 2022 року він подав заяву про звільнення з роботи з 28 листопада 2022 року за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати.

28 листопада 2022 року товариством видано наказ про звільнення його з роботи з 28 листопада 2022 року за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Вказував, що станом на вересень 2022 року борг підприємства перед позивачем становив 40891,70 грн, на жовтень 2022 року - 46021,95 грн, на листопад 2022 року - 60693,14 грн. Позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення заробітної плати і частину заборгованості (46021,95 грн) рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2022 року по справі № 592/8652/22 було стягнуто на його користь.

Зазначав, що загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати товариства перед позивачем складає 14671,19 грн.

Відповідач відмовляється сплатити позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги КЗпП України.

Вважає, що роботодавець порушив законодавство про працю в частині своєчасної виплати заробітної плати, неправильно зазначив у наказі та трудовій книжці підстави звільнення, не виплатив нараховану заробітну плату та вихідну допомогу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку, яка передбачена ст. 44 КЗпП України.

Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд змінити формулювання причини звільнення та визнати його, слюсаря з механоскладальних робіт четвертого розряду котельно-зварювального цеху № 16, звільненим 28 листопада 2022 року за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 14671,19 грн, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 28296,60 грн, з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Змінено формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 , викладеної у наказі АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» № 2933/ВК від 28.11.2022 року.

Вирішено вважати ОСОБА_1 звільненим з посади слюсаря з механоскладальних робіт четвертого розряду котельно-зварювального цеху № 16 АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» на підставі розірвання трудового договору з ініціативи працівника, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 28.11.2022 року.

Стягнуто з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 14671 грн 19 коп та вихідну допомогу в розмірі 28296 грн 60 коп.

Стягнуто з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» на користь держави судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду в частині в частині зміни формулювання підстав звільнення позивача та стягнення вихідної допомоги скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та не застосовано норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які є спеціальними нормами, що регулюють оплату праці в умовах воєнного стану і поширюються на спірні правовідносини.

Вважає, що вказана позивачем підстава звільнення - порушення строків виплати заробітної плати, встановлених ст. 115 КЗпП України, спростовується нормами ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до ч. ч. 3, 4 якої роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати; у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Вказує, що вихідна допомога при звільненні у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства є засобом відповідальності роботодавця, яка не повинна застосовуватися у даному випадку, оскільки це порушення сталося внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - військової агресії російської федерації проти України.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 14671 грн 19 коп та судових витрат не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на посаду слюсаря з механоскладальних робіт четвертого розряду котельно-зварювального цеху №16 (а.с. 9).

17 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на адресу генерального директора АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ», у якій просив звільнити його з 28 листопада 2022 року за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати (а.с. 11).

Наказом АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» №2933/ВК від 28 листопада 2022 року ОСОБА_1 було звільнено 28 листопада 2022 року за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України (а.с. 9).

Згідно з розрахунковими листками станом на вересень 2022 року борг підприємства перед позивачем по заробітній платі становив 40891,70 грн, на жовтень 2022 року - 46021,95 грн, на листопад 2022 року - 60693,14 грн (а.с. 12).

Також судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2022 року по справі № 592/8652/22 року з АТ «СМНВО-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 46021,95 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд виходив з доведеності факту порушення роботодавцем законодавства про працю через регулярну невиплату заробітної плати, а тому роботодавець мав звільнити працівника за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте самостійно змінив підставу розірвання трудового договору, невирішивши питання щодо можливості його звільнення згідно з поданою ним заявою на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Суд вважав обґрунтованими вимоги позивача про зміну формулювання причин звільнення та стягнення вихідної допомоги.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку.

Особливістю розірвання трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору.

Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору.

Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

Відповідно до положень ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції те, що мав місце факт триваючого порушення роботодавцем законодавства про працю через невиплату заробітної плати, що спонукало позивача до розірвання трудового договору з власної ініціативи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, відповідач не мав права звільняти ОСОБА_1 за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості його звільнення згідно з поданою ним заявою на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивач має право на стягнення вихідної допомоги відповідно до положень ст. 44 КЗпП України у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Доводи апеляційної скарги про те, що роботодавцем порушені строки оплати праці у зв`язку з бойовими діями та шкодою, завданою ними, а також, що ст. 44 КЗпП України не повинна застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки це порушення сталося внаслідок форс-мажорних обставин, не спростовують висновків суду.

Колегією суддів не встановлено порушення чи неправильного застосування судом норм Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2023 року в частині зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 та стягнення вихідної допомоги залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина