Справа № 605/108/23
У Х В А Л А

про повернення заяви

"29" березня 2023 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Підгаєцького районного суду Тернопільської області про залишення заяви без руху від 22 березня 2023 року (далі-ухвала) позивачу надано строк для усунення недоліків по поданій позовній заяві, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання ухвали.

Вищевказану ухвалу Підгаєцького районного суду 23 березня 2022 року було надіслано представнику позивача за вказаною нею електронною адресою.

28 березня 2023 року на електронну адресу Підгаєцького районного суду від представника позивача на виконання ухвали суду надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Однак з поданої заяви з додатками вбачається, що недоліки, які були зазначені в ухвалі суду усунуто частково.

Зокрема позивачем надано копію фіскального чеку від 27 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 , однак, відсутній опис вкладення до поштового відправлення, що не дозволяє встановити, що саме було надіслано ОСОБА_2 .

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях Голдер проти Великої Британії від 21 лютого 1975 року, Де Жуффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.ст.175,177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов (заяву), що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Оскільки вчасно у встановлений судом строки позивачем не виконано в повному обсязі ухвалу суду, слід вважати, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів неподаною та повернути її позивачу.

Враховуючи зазначене, повернення позовної заяви, жодним чином не перешкоджає у доступі до правосуддя, після усунення недоліків позовної заяви та повторному зверненні до суду.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Р. О. Горуц