Справа № 673/1101/22
Провадження № 2/673/100/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"20" лютого 2023 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя Дворнін О.С.,

при секретарі судового засідання Демчишиній Н.Г.

на підставі письмової заяви позивача та його представника адвоката Журби М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов позов зазначеної вище особи до вказаного нею відповідача щодо визначеного позивачем предмету спору з вимогою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від 50 000 доларів США у розмірі 4 500 доларів США, що становить 164 520 грн. за відповідним курсом НБУ, моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень та судові витрати в сумі 2645, 20 грн. і витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.11.2022 року у вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Сторони та їх представники в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судом об`єктивно встановлено, рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27.05.2021 по справі №673/1287/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою від 06.07.2017 у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

20.12.2021 Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на підставі виконавчого листа №673/1287/19 від 14.12.2021 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 50 000 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27.05.2021 по справі №673/1287/19, вчиняє дії з метою приховування належного йому майна та не повертає кошти у сумі 50 000 доларів США.

Станом на день подачі позовної заяви до суду ОСОБА_2 позичені кошти не повернув, чим порушив умови договору позики та повинен нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Так, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є "домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків".

Згідно з положенням ст.526 ЦК України, "зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, "якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк".

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що "боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором".

Відповідно до ст.1046 ЦК України, "за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками".

Згідно з ст.1047 ЦК України, "договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян".

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, "На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей."

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й засвідчує факт передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У Постанові Верховного суду України у справі № 6-50цс16 від 24 лютого 2016 року зроблено наступний правовий висновок:

«…Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику …»

У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалось, що «Розписка про отримання коштів є документом, який підтверджує передачу позики та умови на яких такі кошти були передані». Зокрема такі висновки викладені і постановах у справах 723/304/16-ц від 23.10.2019 року, № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року.

Даний висновок полягає у тому, що наявність боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боржник отримав кошти та не повернув їх. При цьому у самому тексті розписки може міститися інформація з приводу суми, строку та плати за користування позикою.

Відповідно ст.1049 ЦК України, "Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором".

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

У Постанові Верховного суду України у справі №154/3443/18 від 12 листопада 2020 року зазначено:

«Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане».

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 cт. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові від 23.03.2021 року у справі №909/1347/19, Верховний Суд зробив наступні висновки:

«Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».

Аналогічні висновки Верховного Суду про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц.

Так, на дату відкриття провадження 29.08.2019 по справі №673/1287/19 про стягнення коштів за борговою розпискою з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 50000 доларів США, ОСОБА_2 беззаперечно знав про вимогу повернення коштів, тому датою початку нарахування 3% річних є 29.08.2019 року.

Формула розрахунку відсотків:

[Відсотки] = [Сума боргу] ? [3 % за прострочення] / 100% ? [Кількість років]

ПеріодКількість роківСума користування коштами, дол. США% за прострочення за один рік, дол. СШАСума % за прострочення, дол. США
29.08.2019-01.11.25004500

26.06.2020 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Отже, враховуючи відкриття провадження 29.08.2019 по справі №673/1287/19 про повернення коштів отриманих за договором позики від 06.07.2017 року, Позивач, відповідно до норм частини 2 статті 625 ЦК України має право на стягнення трьох відсотків річних за порушення термінів повернення позики у розмірі 4500 доларів США.

Також, згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 766/21131/18 (провадження № 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Разом з тим, в силу ст. 81 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З огляду на викладене, твердження позивача, що ОСОБА_2 під час розгляду справи про стягнення коштів Деражнянським районним судом Хмельницької області навмисно затягував розгляд справи, безпідставно неодноразово представник ОСОБА_2 заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, ОСОБА_2 вчиняв дії з метою приховування майна та уникнення виконання боргових зобов`язань, що спричинило для ОСОБА_1 моральних страждань, фінансових витрат на отримання послуг адвокатів з метою захисту своїх прав та повернення коштів на суму 100 000 грн., підлягають доказуванню у загальному порядку, що залишилося поза увагою позивача, яким відповідних належних та допустимих доказів, з цього приводу, суду надано не було.

Разом з тим, при постановленні рішення суд бере до уваги положення ч.1 ст.134 ЦПК України, згідно якої «Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи», який у даній справі складає судовий збір у розмірі 2645, 20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь три проценти річних від 50 000 доларів США у розмірі 4 500 доларів США, що становить 164 520 грн. за відповідним курсом НБУ та судові витрати в сумі 2645, 20 грн. і витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.? d задоволені ж позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, слід відмовити.

З огляду на викладене, у відповідності до ст. 280-283 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) три проценти річних від 50 000 доларів США у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, що становить 164 520 грн. за відповідним курсом НБУ.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОК ПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 2645, 20 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує, викладені нижче:

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ,

Тел.: НОМЕР_4 , Ел. пошта: невідомо, Офіційна електронна адреса: невідомо.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОК ПП: НОМЕР_2 , Паспорт серії НОМЕР_5 виданий, Тел.: НОМЕР_6 , Ел. пошта: відсутня, Офіційна електронна адреса: відсутня.

Суддя: О. С. Дворнін