Справа №705/3082/19
2/705/210/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області, в складі:

головуючої судді Годік Л.С.

при секретарі судового засідання Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення розміру часток нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення розміру часток нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_4 , який ще при житті склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з надвірним спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , заповів своїм дітям: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згодом, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2010 було витлумачено зміст заповіту, складеного ОСОБА_4 , зокрема, про те, що виходячи з його змісту, спадкоємцям належить прийняти спадщину: ОСОБА_3 2 кімнати, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по одній кімнаті в житловому будинку по АДРЕСА_1 та по 1/3 частині майнового паю, по 1/3 частині земельної ділянки, загальною площею 3,9362га, кожному. Також, відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2020 та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2016(про виправлення описки), визнано за ОСОБА_3 право власності та виділено йому в натурі кімнату 1-3, площею 14 кв.м. та кухню 1-4, площею 16,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності та виділено в натурі кімнату 1-2, площею 13,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності і виділено їй в натурі кімнату 1-5, площею 10,3 кв.м. та кухню 1-4, площею 16,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , а коридор 1-1, площею 5,3 кв.м., веранду І, площею16,8 кв.м., у вказаному будинку та всі надвірні споруди залишено у спільному користуванні сторін. На підставі вказаних рішень та відповідно до даних технічного паспорту на житловий будинок, з позначеннями плану діючого на момент ухвалення рішення суду, спадкоємцями був проведений розподіл та перепланування житлового будинку. У зв`язку із внутрішнім переплануванням приміщень, КП ЧООБТІ було проведено поточну інвентаризацію житлового будинку та виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. З метою реєстрації права власності на своє ім`я частки житлового будинку позивач звернулася до державного реєстру та надала певні документи та розрахунок часток нерухомого майна, що їй належить. Проте, їй було відмовлено у реєстрації права власності частки належного їй майна, тому за захистом свого порушеного права вона з даним позовом звернулася до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява згідно якої він просить суд розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази,суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ще при житті ОСОБА_4 склав заповіт, яким все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , заповів своїм дітям: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2010 було витлумачено зміст заповіту, складеного ОСОБА_4 , зокрема, про те, що виходячи з його змісту, спадкоємцям належить прийняти спадщину: ОСОБА_3 2 кімнати, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по одній кімнаті в житловому будинку по АДРЕСА_1 та по 1/3 частині майнового паю, по 1/3 частині земельної ділянки, загальною площею 3,9362га, кожному.

Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2020 та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2016(про виправлення описки), визнано за ОСОБА_3 право власності та виділено йому в натурі кімнату 1-3, площею 14 кв.м. та кухню 1-4, площею 16,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності та виділено в натурі кімнату 1-2, площею 13,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності і виділено їй в натурі кімнату 1-5, площею 10,3 кв.м. та кухню 1-4, площею 16,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , а коридор 1-1, площею 5,3 кв.м., веранду І, площею16,8 кв.м., у вказаному будинку та всі надвірні споруди залишено у спільному користуванні сторін.

На підставі вказаних рішень та відповідно до даних технічного паспорту на житловий будинок, з позначеннями плану діючого на момент ухвалення рішення суду, спадкоємцями був проведений розподіл та перепланування житлового будинку та у зв`язку із внутрішнім переплануванням приміщень, КП ЧООБТІ було проведено поточну інвентаризацію житлового будинку та виготовлено технічний паспорт на житловий будинок.

Позивач ставить позовну вимогу про встановлення того, що її частка в житловому будинку по АДРЕСА_1 , що утворилася внаслідок виділення її в натурі відповідно до рішень Уманського міськрайонного суду Черкаської області та акту згоди співвласників, яка її належить, становить 21/100 частину всього житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «ЧООБТІ» було проведено Розрахунок часток нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , №1017 від 29.06.2017, в якому визначено, що частка будинку, яка належить ОСОБА_1 , складає 21/100 частину об`єкта. Підставою такого розрахунку є Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2010, Ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2016 та згода співвласників від 24.07.2017.

ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на своє ім`я успадкованої частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35067862 від 05.05.2017, державним реєстратором Саморуха В.О. було відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на кімнату у житловому будинку по АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи це тим, що до об`єктів нерухомого майна ні Цивільний Кодекс України, ні інші нормативно - правові акти, не відносять такий об`єкт як «кімната».

Відповідно до ст. ст. 2,4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом;докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Відповідно до статей 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 зверталася до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на своє ім`я успадкованої частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , та ставила питання про реєстрацію права власності на кімнату, а не на частку успадкованого об`єкта, тобто житлового будинку, тому їй було відмовлено, адже, до об`єктів нерухомого майна ні Цивільний Кодекс України, ні інші нормативно - правові акти, не відносять такий об`єкт як «кімната».

При цьому, отримавши Розрахунок часток нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , №1017 від 29.06.2017, проведений КП «ЧООБТІ», в якому визначено, що частка будинку, яка належить ОСОБА_1 , складає 21/100 частину об`єкта, позивач не була позбавлена права на звернення до державного реєстратора із проханням зареєструвати за нею право власності на вказану частку, а не на кімнату.

Проте, таким правом ОСОБА_1 не скористалася, та не надала підтвердження того, що вона вже зверталася із заявою зареєструвати право власності на 21/100 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 і їй було відмовлено, тобто позивач не надала підтвердження порушення її прав та інтересів, тому за таких обставин позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13,14,15, 81, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 182 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення розміру часток нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній власності відмовити.

На рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Леся Сергіївна Годік