Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2023 р. Справа № 608/425/23

Номер провадження2/608/283/2023

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Чортківської міської ради Тернопільської області про зміну місця проживання неповнолітньої особи,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Чортківської міської ради Тернопільської області про зміну місця проживання неповнолітньої дитини.

В позовній заяві позивач вказав, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано згідно з рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області по справі № 608/9/22 від 20.01.2022 (набрало законної сили 22.02.2022). Водночас цим рішенням визначено дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю. Однак, неповнолітня дочка ОСОБА_4 з червня 2022 проживає з позивачем, відтак у ОСОБА_1 виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом для захисту прав та законних інтересів дитини шляхом зміни місця її проживання.

27 лютого 2023 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 березня 2023 року о 12 год.

13 березня 2023 року ухвалою Чортківського районного суду залучено до участі в справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Чортківської міської ради та призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Волинець С.А. подав письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, підтримують позовні вимоги, просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, підтвердила факт постійного проживання їхньої спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком з початку літа 2022 року.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Чортківської міської ради Дацюк В. С. в судове засідання не з`явився, від третьої особи надійшла заява про слухання справи без участі представника, повністю підтримують висновок органу опіки та піклування, вважає за доцільне змінити місце проживання малолітньої дитини та встановити її місце проживання з батьком ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що з 27 серпня 2002 року по 20 січня 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі в них народилось двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких згідно рішення суду про розірвання шлюбу залишено проживати з матір`ю.

Позивач ОСОБА_1 перебуває в іншому шлюбі, що стверджується повторним свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 09.09.2022.

Спільне місце проживання позивача і неповнолітньої ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади від 06.02.2023.

З довідки Чортківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Чортківської міської ради від 09.02.2023 р. № 11/06-07 випливає факт проживання учениці 7-А класу ОСОБА_4 з батьком.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку орану опіки та піклування Чортківської міської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету міської ради № 80 від 29 березня 2023 року, орган опіки та піклування Чортківської міської ради вважає за доцільне змінити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановити її місце проживання з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

В цьому висновку враховано думку дитини, її бажання проживати з батьком, та відповідно до акту про встановлення факту проживання, проведеного працівниками служби у справах дітей Чортківської міської ради від 17 березня 2023 року встановлено, що у помешканні, де проживає сім`я, є три кімнати, кухня-їдальня, коридор, веранда та санвузол. Дитяча кімната належним чином обладнана (наявне ліжко, письмовий стіл, поличка для підручників, шафа для одягу, комп`ютерна техніка). Збережено належний санітарно-гігієнічний стан житла. Під час обстеження встановлено, що батьком створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , враховуючи вищевказані норми Закону, визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зміни місця проживання дитини, яка згідно рішення суду після розірвання шлюбу залишена проживати з матір`ю, на проживання з батьком підлягають задоволенню, оскільки умови для проживання дитини з батьком в повній мірі можуть забезпечити її повноцінний розвиток, навчання та виховання.

Суд зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки ПАТ АБ «Укргазбанк» № 64731941 від 13 лютого 2023 року, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 7, 19, 150, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 5, 12, 13, 81, 142, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 на проживання з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільської області, , що розташоване за адресою: м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 39, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 1073,60 гривень, який було сплачено згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки ПАТ АБ «Укргазбанк» № 64731941 від 13 лютого 2023 року, що становить 536,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна:

Рішення набрало законної сили «_____» травня 2023 року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/425/23, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано «___»__________________2023 року.

Секретар: