Справа № 509/4494/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, закриття розділу Державного реєстру прав та припинення права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

26.10.2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Халдай Ілля Віталійович, адреса для листування: 65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 43, до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, закриття розділу Державного реєстру прав та припинення права власності на майно.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2022 року, було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.02.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13 годину 30 хвилин 30.05.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивачки ОСОБА_1 зазначає, що в межах справи № 509/2024/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зокрема, приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного та риболовного інвентарю, яке розташоване в АДРЕСА_2 , представником відповідача надано до суду декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області 02 листопада 2015 року, серія та номер ОД80, в якій зазначено, що 14 грудня 2007 року Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області було видано дозвіл на виконання будівельних робіт за № 579/07 на об`єкт реконструкції «приміщення з терасою для зберігання спортивного та риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_3 ».

Також зазначає, що при перевірці інформації щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт, було виявлено що відповідний дозвіл відсутній, що вбачається із відповіді Одеської районної державної адміністрації від 21.09.2022 року № 3613/01-39/22/4 на адвокатський запит, відповідно до якого зазначено, що до Архівного відділу Одеської районної державної адміністрації дозволи на виконання будівельних робіт, дозволи на реконструкцію на зберігання не передавались.

Представник позивачки зазначає, що її законний інтерес полягає в тому, що наявність незаконно зареєстрованого за відповідачем права власності на приміщення впливає і на її право на 1/2 частину всього майна, зокрема, у випадку скасування декларації всі зроблені сторонами поліпшення приміщення являтимуть собою сукупність будівельних матеріалів, які підлягатимуть поділу між ними в рівних частках, оскільки за час перебування сторін у шлюбі з серпня 2015 року майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок їх спільних трудових та грошових затрат.

Не погоджуючись із позовними вимогами, представник відповідача надав до суду відзив, в якому представник відповідача зазначає, що позивачка не має жодного відношення до належної відповідачу тераси №18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, яка розташована в АДРЕСА_2 , оскільки право власності на терасу виникло у відповідача ще в 2003 році, в 2012 році була фактично закінчена реконструкція тераси (здійснені всі поліпшення), а шлюб між сторонами було укладено в серпні 2015 року.

Представник відповідача зазначає, що реєстрацією Департаментом ДАБІ в Одеській області 02 листопада 2015 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД80, а також прийнятим рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Козлова Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27903384 від 22.01.2016 року, не порушується жодних прав та законних інтересів позивачки, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначені обставини в тому числі, підтверджується наявними в матеріалах справи технічними паспортами на терасу з приміщенням та наданим суду додатково висновком судового експерта Рапач К.ВІ. судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 509/4494/22 від 14.12.2022 року № 38/22.

Також представник відповідача зазначає, що твердження представника позивачки про те, що відповідач в оспорюваній декларації про готовність об`єкта до експлуатації зазначив недостовірні дані щодо того, що 14 грудня 2007 року Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області було видано дозвіл на виконання будівельних робіт за № 579/07 на об`єкт реконструкції «приміщення з терасою для зберігання спортивного та риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_3 », не відповідають дійсності, адже з моменту видачі такого дозволу пройшло майже 15 років, а та обставина, що він не передавався на зберігання до архіву Овідіопольської районної державної адміністрації не свідчить, що він не видавався.

Також представник відповідача вважає необґрунтованими посилання представника позивачки на положення статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо права органу державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертатися до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, у разі виявлення ним факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, оскільки після реєстрації права власності на збудований (реконструйований) об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, що узгоджується з позицією Верховного Суду.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивачки вдруге надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представником надана суду заява, в якій він просив суд відмовити в задоволенні клопотання представника позивача, та розглянути справу без їх участі, оскільки відповідно до п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України це вже друга неявка позивачки та її представника в судове засідання, а також відсутні докази зайнятості у іншому судовому засіданні. Просив суд розглянути справу без участі відповідача та його представника, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з урахуванням відзиву на позовну заяву та висновку судового експерта №38/22 від 14.12.2022 р.

Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.2015 р. ВДРАЦС у Київському районі РС ОМУЮ було зареєстровано шлюб між сторонами.

Судом також встановлено, що ще до шлюбу з позивачкою, відповідач набув у власність приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю за адресою : АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.01.2003 р., виданого виконкомом Таїровської селищної ради на підставі рішення виконкому Таїровської с/р від 19.12.2002 р. № 415.

В подальшому, 02.11.2015 року Департаментом ДАБІ в Одеській області було зареєстровано подану відповідачем декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД80 щодо «Реконструкція приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ».

В зазначеній декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД80 зазначено, що 14.12.2007 року Овідіопольською РДА Одеської області було видано відповідачу дозвіл № 579/07 дозвіл на виконання будівельних робіт щодо проведення реконструкції приміщення з терасою.

Також згідно пункту 12 декларації, датою початку будівництва є 14.12.2007 року, датою закінчення будівництва є 10.09.2015 року.

Відповідно до пункту 16 декларації, загальна площа приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю після проведення реконструкції становить 193,4 кв.м., основна площа 97,1 кв.м., підсобна площа 96,3 кв.м., поверховість 3 поверхи з мансардою.

Рішенням № 56 виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 01.12.2015 року було присвоєно реконструйованому об`єкту нерухомого майна приміщенню з терасою для зберігання спортивного і риболовного інвентарю наступну адресу: АДРЕСА_4 .

В подальшому, 15.01.2016 року державним реєстратором Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С. на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.2003 року, рішення № 56 виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 01.12.2015 року, технічного паспорту від 06.11.2015 року, виготовленого ТОВ «Одеське БТІ», та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД80, виданим 02.11.2015 року Департаментом ДАБІ в Одеській області було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реконструйоване приміщення з терасою для зберігання спортивного і риболовного інвентарю наступну адресу: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37).

Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта, виготовленого 17.04.2012 року КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» на приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю по АДРЕСА_2 , вже станом на 17.04.2012 року приміщення з терасою для зберігання спортивного і риболовного інвентарю мало три поверхи та мансарду з терасою, а загальна площа всього приміщення складала 187,6 кв.м. Відповідно до вказаного технічного паспорта станом на 17.04.2012 року в було відсутнє газопостачання приміщення.

Отже, реконструкція приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 тривала з 2007 року та фактично всі будівельні роботи були закінчені в 2012 році, роботи по встановленню внутрішнього газопостачанню були закінчені в 2015 році.

Таким чином, судом встановлено, що реконструкція приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 була завершена особисто відповідачем ще до реєстрації шлюбу із позивачкою.

При цьому, суд погоджується із доводами представника відповідача щодо того, що з наданих до суду технічних паспортів на приміщення з терасою № 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виготовлених в 2012 році (КП «Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації», в 2015 році (ТОВ «Одеське БТІ») та в 2022 році (ПП А-2) вбачається, що технічні характеристики приміщення з терасою фактично не змінювалися з 2012 року по 2022 рік, а незначне зменшення підсобної площі приміщень у порівнянні з 2015 роком, пов`язані із технічною помилкою інженера при обмірюванні підсобної площі приміщень 1 поверху.

Судом також враховано, що відповідно до наданого до суду висновку судового експерта Рапач К.В. судової будівельно-технічної експертизи для подання до Овідіопольського районного суду Одеської області по цивільній справі № 509/4494/22 від 14.12.2022 року № 38/22 експерт зазначив, що в результаті проведенного дослідження, ним було визначено, що нове будівництво, реконструкція, перепланування, надбудова чи прибудова тераси №18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, яка розташована в АДРЕСА_2 , за період з серпня 2015 року і по теперешній час не виконувались, зокрема, за цей період не було виконано жодних робіт по поліпшенню тераси №18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, яка розташована в АДРЕСА_2 ,

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не має жодного відношення до належної відповідачу тераси №18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, яка розташована в АДРЕСА_2 , а тому реєстрацією Департаментом ДАБІ в Одеській області 02 листопада 2015 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД80, а також прийнятим рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Козлова Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27903384 від 22.01.2016 року, не порушується жодних прав та законних інтересів позивачки, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, надання Одеською районною державною адміністрацією відповіді на адвокату Халдай І.В. на його адвокатський запит, згідно якої було зазначено, що до Архівного відділу Одеської районної державної адміністрації дозволи на виконання будівельних робіт, дозволи на реконструкцію на ім`я ОСОБА_2 щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_3 , на зберігання не передавались не свідчить про те, що 14.12.2007 року Овідіопольською РДА Одеської області відповідачу не видавався дозвіл № 579/07 на виконання будівельних робіт щодо проведення реконструкції приміщення з терасою, адже з 2007 року минуло майже 15 років, а тому судом не виключається те, що зазначений дозвіл на виконання будівельних робіт не передавався до Архівного відділу Одеської районної державної адміністрації або був знищений у зв`язку із закінченням строку його зберігання.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання представника позивачки на положення статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо права органу державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звернутися до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, у разі виявлення ним факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, оскільки по-перше, позивачкою не доведено факту здійснення відповідачем самочинного будівництва відповідно до ст. 376 ЦК України та по-друге, після реєстрації права власності на збудований (реконструйований) об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, що виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладену в Постановах від 02.10.2018 року у справі №465/1461/16-а та від 12.06.2019 року по справі № 916/1986/18.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13 навів такий правовий висновок:

«З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Відповідачем не були порушені, не визнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси позивача, відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У аналогічній ситуації ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. (рішення ЄСПЛ у справі Kopytok v. Russia від 15 січня 2019 року, заява № 48812/09, § 37-39).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Крім того, при поданні позову про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, закриття розділу Державного реєстру прав та припинення права власності на майно позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі.

Також судом встановлено, що за проведення судової будівельно-технічної експертизи для подання до Овідіопольського районного суду Одеської області по цивільній справі № 509/4494/22 та надання висновку судового експерта Рапач К.В. від 14.12.2022 року № 38/22, відповідачем було витрачено 12 000,00 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 12 000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 43, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 95, 141, 158, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, закриття розділу Державного реєстру прав та припинення права власності на майно відмовити у повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 12 000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.І. Бочаров