Провадження № 4-с/643/6/23
УХВАЛА

30.03.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бломберус С.А.,

представника скаржника: Гончаренко В.В.,

представника ДВС: Антосік І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду

скаргу ОСОБА_1

на дії в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління

забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області

Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни у справі № 2027/16869/12

за позовом ОСОБА_2

до 1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_1

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть скарги.

1.1. ОСОБА_1 (далі скаржник) звернулася до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни, відповідно до змісту якої просить суд:

- визнати неправомірними дії в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни щодо накладення арешту на пенсійні кошти ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_1 у валюті «гривня», відкритому в АТ «СЕНС БАНК», постановою про арешт коштів боржника від 28.02.2023 у виконавчому провадженні № 13772818;

- зобов`язати в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорну Катерину Валеріївну поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом скасування накладення арешту на пенсійні кошти ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_1 , у валюті «гривня», відкритому в АТ «СЕНС БАНК», постановою про арешт коштів боржника від 28.02.2023 у виконавчому провадженні № 13772818.

1.2. Обґрунтовуючи заявлені вимоги скаржник вказує на те, що 28.02.2023 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною Катериною Валеріївною було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на банківський рахунок скаржника, відкритий в АТ «СЕНС БАНК» № НОМЕР_1 , на який надходить пенсія за інвалідністю. Такими діями було порушено права скаржника на соціальний захист, оскільки арешт коштів на вказану рахунку унеможливлює отримання скаржником соціальних виплат.

ІІ. Стислий зміст заперечень державного виконавця щодо поданої скарги.

2.1. Заперечуючи проти задоволення поданої скарги Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зазначив, що оскаржуваною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Тобто, державним виконавцем було завчасно вказано, щоб банком було накладено арешт лише на ті кошти скаржника, які не заборонено чинним законодавством. Таким чином, саме банк мав визначити цільове призначення рахунку скаржника.

ІІІ. Обставини, встановлені судом при розгляді даної скарги.

3.1. На виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження № 13772818, в т.ч. з примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 2027/16869/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

3.2. 28.02.2023 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною Катериною Валеріївною було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7 313 820, 00 грн.

ІV. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні даної скарги та застосовані норми права.

4.1. Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

4.2. Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

4.3. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У силу приписів вищевказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. У цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

4.4. Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

4.5. Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

4.6. Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

4.7. Як зазначалось судом вище, 28.02.2023 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною Катериною Валеріївною було винесено постанову ВП № 13772818 про арешт коштів боржника, якою відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7 313 820, 00 грн.

4.8. У частині 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

4.9. Згідно з пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

4.10. Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

4.11. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

4.12. Згідно з частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

4.13. Абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

4.14. Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

4.15. Скаржником надано суду довідку АТ «СЕНС БАНК» № 8845-17.5 від 02.03.2023, з якої вбачається, що на ім`я фізичної особи ОСОБА_1 згідно договору від 26.07.2018 відкрито рахунок № НОМЕР_1 у валюті «гривня» та оформлено картку № НОМЕР_2 , строк дії картки 30.09.2024 р. До рахунку № НОМЕР_1 відкрито рахунок «Дохідний сейф» № НОМЕР_3 , який є додатковим рахунком до поточного. На рахунок № НОМЕР_1 надходять у тому числі виплати від Пенсійного фонду України.

4.16. Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, яка була чинною станом на час відкриття банком рахунку скаржнику, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

4.17. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішенням іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

4.18. Згідно з пунктом 7 частини 3 статті 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

4.19. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною та гарантує право кожного на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Це право було б ілюзорним, коли остаточне судове рішення, яке набрало законної сили, не виконувалось на шкоду одній із сторін.

4.20. Отже, судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державний або приватний виконавець здійснює його примусове виконання.

Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

4.21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) сформувала висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також за висновками Великої Палати Верховного Суду у згаданій постанові виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

4.22. Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 712/9660/20 (провадження № 61-5453св21) вважав, що аналогічний підхід повинен застосовуватися і під час виконання судових рішень при зверненні стягнення на кошти боржників-фізичних осіб, а саме: перевірка режиму використання рахунків, а також походження коштів (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати тощо) здійснюється банківською чи фінансовою установою, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено звернення стягнення, або коштів, щодо яких законом визначено обмеження щодо стягнення, накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

4.23. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 2-812/11 (провадження № 61-7824св21)).

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 183/4809/19 провадження № 61-1217 св22.

4.24. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

4.25. Доводи скаржника про визнання неправомірними дії в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни щодо накладення арешту на пенсійні кошти ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_1 у валюті «гривня», відкритому в АТ «СЕНС БАНК», постановою про арешт коштів боржника від 28.02.2023 у виконавчому провадженні № 13772818, суд вважає необґрунтованими, оскільки накладаючи арешт на грошові кошти скаржника (боржника), який не виконав судове рішення, державний виконавець у цій постанові зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, які належать боржнику, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

4.26. Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», частиною 3 статті 52 якого встановлено, що саме на банк покладено обов`язок перевірити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

4.27. Разом з тим, скаржником не доведено, а матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що АТ «СЕНС БАНК» повідомило державного виконавця про те, що рахунок боржника № НОМЕР_1 має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти на цьому рахунку заборонено законом.

При цьому, суд зазначає, що АТ «СЕНС БАНК, на яке правилами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, приймаючи постанову державного виконавця від 28.02.2023 ВП № 13772818 до виконання, не визначив статус коштів та рахунку № НОМЕР_1 , на якому вони знаходяться, як рахунок із спеціальним режимом використання, не повідомляв виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та не повернув його постанову без виконання, що було б підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно з частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

4.28. Боржник, у свою чергу, так само вправі звернутися до виконавця із заявою про зняття арешту з такого рахунку, проте має надати документальне підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Водночас, матеріали справи таких доказів не містять, а під час судового розгляду представник скаржника у судовому засіданні підтвердив, що не звертався до державного виконавця із заявою про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 та не надавав державному виконавцю документального підтвердження, що вказаний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Звертаючись до суду з даною скаргою скаржник оскаржує саме дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунки боржника, а не відмову державного виконавця у знятті арешту з рахунку № НОМЕР_1 .

4.29. Посилання скаржника на те, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2020 у справі № 643/9099/20 було скасовано постанову державного виконавця від 08.05.2020 у зведеному виконавчому провадженні № 33248255 в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , що свідчить про обізнаність державного виконавця про протиправність накладенні арешту на цей рахунок, суд вважає безпідставними та до уваги не приймає, оскільки вищевказана ухвала Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2020 у справі № 643/9099/20 не стосується спірних правовідносин.

Суд ще раз наголошує, що оскаржуваною постановою державний виконавець не накладав арешт на грошові кошти скаржника, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , а наклав арешт на грошові кошти, які належать боржнику, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

4.30. За таких обставин, не є обґрунтованими доводи скаржника, що оскаржуваною постановою державного виконавця порушені його права як боржника, оскільки у постанові про арешт коштів боржника є застереження про те, що арешт не накладається на кошти, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

4.31. Крім того, суд зазначає, що згідно довідки АТ «СЕНС БАНК» на рахунок скаржника № НОМЕР_1 надходять у тому числі виплати від Пенсійного фонду України.

Згідно довідки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ «СЕНС БАНК», на вказаний рахунок здійснюється, як нарахування пенсійних виплат, так і здійснюються інші зарахування.

Таким чином, рахунок № НОМЕР_1 , на кошти якого був накладений арешт, є рахунком скаржника, який використовується для зарахування, зберігання грошей та здійснення різноманітних розрахунково-касових операцій скаржника.

4.32. Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що всупереч приписів статті 81 ЦПК України скаржником не було надано суду доказів на підтвердження того, що оскаржуваними діями державного виконавця були порушені його права як боржника у виконавчому провадженні, або доказів того, що приймаючи постанову про арешт коштів боржника від 28.02.2023 ВП № 13772818 державний виконавець діяв з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

V. Висновки суду за результатами розгляду скарги.

5.1. Частинами 1, 3 статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

5.2. Враховуючи те, що під час розгляду скарги судом встановлено, що державний виконавець під час винесення постанови про арешт коштів скаржника від 28.02.2023 ВП № 13772818 діяв у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження» і прав скаржника порушено не було, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої скарги.

Керуючись ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної Катерини Валеріївни у справі № 2027/16869/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.04.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко