справа № 631/218/23
провадження № 2-н/631/300/23
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

04 квітня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 6927 гривень 39 копійок за адресою: АДРЕСА_1 та судового збору в сумі 268 гривень 40 копійок.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Отже, наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.

Приписами частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначене, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Із змісту наведеної норми слідує, що суть наказаного провадження полягає в тому, що вимоги заявника мають бути безспірними, обґрунтованими та відповідати положенням цивільного процесуального законодавства в частині вимог до заяви про видачу судового наказу.

В силу своєї специфіки наказне провадження передбачає спрощене, швидке вирішення питання, із яким звернувся до суду заявник, що, втім, врівноважується вимогами до форми і порядку такого звернення. Саме дотримання формалізованої процедури звернення особи з заявою про видачу судового наказу уможливлює вирішення в наказному провадженні відповідної заяви по суті. Специфіка наказного провадження в межах цивільного процесуального закону, який, власне, передбачає сукупність обов`язкових формалізованих процедур, що забезпечують законний розгляд цивільних справ, відображена у Розділі ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Положеннями статті 161 Цивільного процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ. Відповідно до положення вказаної норми права, зокрема пункту 3 частини 1, судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У частині 2 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України визначаються відомості, зазначення яких є обов`язковими під час складання заяви про видачу судового наказу, як то, зокрема, вимоги і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтується його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, у тому числі копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункти 3 та 4 частини 3 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 своєї Постанови від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Вирішуючи питання відносно можливості видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 6927 гривень 39 копійок та судового збору в сумі 268 гривень 40 копійок суддя виходить з наступного.

Як убачається зі змісту заяви в обґрунтування своїх вимог стягувач посилається на те, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, що надається Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено в заяві про видачу судового наказу через неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати послуг з газопостачання за вищевказаною адресою, у останнього утворилась заборгованість, яка за період з 01 жовтня 2021 року по 31 грудня 2022 року включно, відповідно до довідки про заборгованість за природний газ, склала 6927 гривень 39 копійок.

Водночас, матеріали заяви не містять жодних доказів, які підтверджують виниклу у ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2021 року по 31 грудня 2022 року заборгованість у сумі 6927 гривень 39 копійок. Долучена до матеріалів справи довідка про заборгованість за природний газ перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» посвідчує заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що рахується за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, в даному випадку із поданої заяви про видачу судового наказу та наданих до неї копії документів не вбачається доказів, які підтверджують виниклу у ОСОБА_1 заборгованість за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до приписів частини 2 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За правилами пунктів 1 та 8 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на вищевикладене, та те, що заявником не підтверджено належними доказами порушення ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати послуг з газопостачання, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги до останнього, а отже заява подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, що відповідно до пунктів 1 та 8 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з частиною 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Відповідно до часини 2 статті 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», статтями 2, 3, 4, 13, частиною 3 статті 19, статтею 81, частиною 1 статті 83, статтею 95, частинами 1 та 2 статті 160, статтями 163, 165, 167, 171, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8 та 9 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська