Справа № 136/630/22
провадження № 2/136/174/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просила:

- визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_3 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 30.10.2009;

- визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,2281 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , згідно державного акту серії ВН №08664.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка за життя заповіла ОСОБА_3 усе своє майно. Таку спадщину ОСОБА_3 прийняв, а до складу спадщини увійшли домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,2281 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . Проте, за життя ОСОБА_3 не зміг оформити спадщину і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вже до складу його спадщини увійшло вищевказане майно, яке було успадковане від ОСОБА_4 . Надалі спадщину ОСОБА_3 прийняла його дочка позивач, однак оформити спадщину не може через відмову нотаріуса, пов`язану з відсутністю у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, а викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 27.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.

Ухвалою суду від 06.03.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, однак, представник позивача у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності від 30.10.2009 ОСОБА_4 належав житловий будинок з прибудовою по АДРЕСА_1 (а.с. 6), а також земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,2281 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , згідно державного акту серії ВН №08664 (а.с. 7). За життя ОСОБА_4 склала декілька заповітів: 26.01.2011 заповіла все своє майно відповідачу (а.с. 93), а 23.02.2018 новим заповітом заповіла все своє майно ОСОБА_3 (а.с. 98). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а заяви про прийняття її спадщини крім ОСОБА_3 також подав його брат ОСОБА_2 (а.с. 83, 95). При цьому з матеріалів справи вбачається зміна волі спадкодавця на користь ОСОБА_3 , а документи які б свідчили про право ОСОБА_2 на обов`язкову частку у спадщині відсутні. Таким чином, вищевказане майно ОСОБА_4 було успадковане саме ОСОБА_3 . Проте, за життя ОСОБА_3 не зміг оформити спадщину і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8), а вже до складу його спадщини увійшло вищевказане майно, яке було успадковане від ОСОБА_4 і майно нажите самим спадкодавцем. Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_3 він заповіту не складав, а єдиною спадкоємицею першої черги за законом є його дочка позивач (а.с. 40), оскільки дружина ОСОБА_5 відмовилася від спадщини на її користь (а.с. 29). При цьому позивач постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_3 за однією адресою. Позивач на може оформити спадщину через відмову нотаріуса, пов`язану з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ст. 1216 -1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

За приписами ч. 1 ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

В силу вимог ч.ч. 2-4 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків ст.ст. 225 і 231 ЦК України.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 належав житловий будинок з прибудовою по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,2281 га.

За життя ОСОБА_4 склала декілька заповітів: 26.01.2011 заповіла все своє майно відповідачу, а 23.02.2018 заповіла все своє майно ОСОБА_3 і саме останній заповіт є чинним і протилежного не встановлено.

З матеріалів справи вбачається зміна волі спадкодавця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , а документи які б свідчили про право ОСОБА_2 на обов`язкову частку у спадщині відсутні, а тому вищевказане майно було успадковане саме ОСОБА_3 .

Як визначено в ч. 4 ст. 1235 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

В силу припису ч.ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом було встановлено, що за життя ОСОБА_3 не зміг оформити спадщину своєї матері, яку вона йому заповіла і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вже до складу його спадщини увійшло вищевказане майно, яке було успадковане від ОСОБА_4 і майно нажите самим спадкодавцем.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_3 він заповіту не складав, а єдиною спадкоємицею першої черги за законом є його дочка позивач, оскільки дружина ОСОБА_5 відмовилася від спадщини на її користь. При цьому позивач постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_3 за однією адресою. Однак, позивач позбавлена можливості оформити спадщину через відмову нотаріуса, пов`язану з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів.

Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за позивачем, в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_3 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 30.10.2009 та про визнання за позивачем, в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,2281 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , згідно державного акту серії ВН №08664, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_3 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 30.10.2009.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,2281 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , згідно державного акту серії ВН №08664.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО