Справа № 946/1478/20
Провадження № 2/946/875/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого Жигуліна С.М.
при секретарі Морару Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі
справу за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю «Наталка плюс»
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору
державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Івана Миколайовича,
державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко Ольги Володимирівни,
державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни,
державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк Оксани Василівни
визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування їх державної реєстрації
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. У позовній заяві вказав, що ОСОБА_1 , є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області:
У січні 2020 року позивач мав намір укласти договори оренди вищевказаних земельних ділянок з селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович» та звернувся до представника фермерського господарства. Однак, через деякий час позивачеві повідомили, що укласти договори оренди неможливо у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про зареєстровані права оренди належних мені земельних ділянок з Товариством з обмеженою відповідальністю «Наталка плюс» (надалі ТОВ «Наталка плюс»).
В той же час позивач ОСОБА_1 не підписував жодних договорів оренди щодо належних йому земельних ділянок з ТОВ «Наталка плюс», зокрема, 12 серпня 2019 року, не уповноважував на укладення таких договорів жодну особу, тому реєстрація права оренди належних земельних ділянок на підставі договорів оренди землі від 12 серпня 2019 року з ТОВ «Наталка плюс» є незаконною, оскільки ці договори фактично є недійсними.
Жодних доказів про укладення договорів у позивача немає, окрім інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких, начебто, договори оренди укладалися між позивачем та відповідачем, які зареєстровані 21.08.2019 року, строк дії договору до 21.08.2034 року.
Вказав, що оригінали договорів, на підставі яких здійснено їх державну реєстрацію, якщо такі взагалі існують, повинен надати до суду відповідач по справі або державні реєстратори, які здійснили державну реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки).
Саме той факт, що позивач не підписував жодних договорів з відповідачем, є підставою для визнання цих договорів недійсними та скасування їх державної реєстрації.
Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причину не повідомив, відзив не надав.
Треті особи, а також представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не повідомили, пояснення не надали.
З оглядом на вищевикладені обставини суд постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.
У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.
Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області:
Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів.
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тобто, волевиявлення учасника правочину має бути: 1) вільним (формуватися за відсутності тиску на психіку або особистість фізичної особи тощо, в умовах, за яких особа може належним чином оцінити ситуацію, визначити для себе мету правочину, отримати уявлення про його характеристику тощо); 2) таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) суб`єктів правочину. Тому, у разі коли воля суб`єкта правочину формувалася не вільно і (або) не відповідала його волевиявленню, правочин визнається недійсним.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Таким чином, у зв`язку із встановленням факту відсутності будь-яких правовідносин між мною та відповідачем по справі, проте наявністю державної реєстрації права оренди, (хоча законність її проведення також підлягає сумніву, оскільки для неї необхідно було також належним чином оформити договори оренди та надати додаткові документи, які я ТОВ «Наталка плюс» не надавала), вважаю, що ці договори не відповідають вимогам закону, а відповідно, є - недійсними. Відтак, ці обставини реально порушують мої як орендодавця, суб`єктивні права та законні інтереси, вони можуть бути захищені лише у судовому порядку, що стало причиною для мого звернення до суду з цим позовом.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
В той же час позивач ОСОБА_1 не підписував жодних договорів оренди щодо належних йому земельних ділянок з ТОВ «Наталка плюс», зокрема, 12 серпня 2019 року, не уповноважував на укладення таких договорів жодну особу, тому реєстрація права оренди належних земельних ділянок на підставі договорів оренди землі від 12 серпня 2019 року з ТОВ «Наталка плюс» є незаконною, оскільки ці договори фактично є недійсними.
у відповідності до вимог ст. 81 ч.4 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
у відповідності до вимог ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Між тим відповідачем оригінали вказаних договорів оренди не були надані, що у свою чергу зумовило неможливість призначення почеркознавчої експертизи, на проведенні якої у забезпеченні доказів наполягав представник позивача.
Сукупність вказаних обставин є підставою для визнання доведеними пояснень позивача щодо відсутності його дій на укладення договорів оренди землі:
Вказані договори є предметом спору, що у свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, що зумовлює стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору 840,8 грн. за квитанцією № СВ03161969/1 від 10 березня 2020 року.
Керуючись ст. 280282 ЦПК України
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Наталка плюс на користь ОСОБА_1 судові витрати 840,8 грн.(вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Позивач має право оскаржити рішення відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя: С.М.Жигулін