справа № 635/308/23
провадження № 2/619/168/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 березня 2023 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.
при секретарі Ковалевської Е.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Репетун Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції «Про скасування арешту з нерухомого майна»,-
20.01.2023 до Дергачівського районного суду Харківської області звернулася адвокат Репетун К.В. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту з нерухомого майна.
В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2194 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , яка була передана їй безоплатно у приватну власність, згідно рішення Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 09 липня 2004 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2004 року.
Виявивши бажання продати земельну ділянку, позивач у грудні 2022 року звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори, де дізналася про наявний арешт на її земельну ділянку.
Відповідно до даних з реєстру, обтяження було зареєстровано 01.10.2004, за реєстраційним номером 1346534, об`єктом обтяження є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , власником майна і боржником за виконавчим провадженням є ОСОБА_2 (код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )).
Підставою для накладення обтяження на земельну ділянку була постанова, 03-23/КМ/4235, 01.09.2004, Дергачівського відділу державної виконавчої служби, заявник Дергачівський вДВС.
Позивач, розуміючи, що на її нерухоме майно у вигляді земельної ділянки помилково було накладено арешт, адже боржником за виконавчим провадженням і власником майна при реєстрації обтяження визначено ОСОБА_2 , який насправді не є власником цієї земельної ділянки, звернулася до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 27.12.2022 в якій просила зняти арешт, помилково накладений на її земельну ділянку.
Згідно перевірки даних журналів вхідної кореспонденції, журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державним виконавцем, виконавчі документи, за якими боржником є ОСОБА_2 , протягом останніх 3 років до відділу не надходили. У зв`язку з тим, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, відділ не має можливості ідентифікувати зазначене обтяження та зняти арешт.
Таким чином, виконавцем Дергачівського відділу державної виконавчої служби при накладенні обтяження на нерухоме майно на підставі постанови 03-23/КМ/4235 від 01.09.2004, було допущено помилку при встановленні власника земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, помилково визначено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 є власником вищезазначеного майна, що призвело до порушення прав позивача - ОСОБА_1 , яка є дійсним власником майна на яке накладено арешт.
У зв`язку з тим, що на час звернення з позовом до суду наявність арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно позивача порушує її права як власника, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.
Позивач просить суд, скасувати арешт нерухомого майна: на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який накладений Дергачівським відділом державної виконавчої служби на підставі постанови 03-23/КМ/4235 від 01.09.2004, реєстраційний номер обтяження: 1346534.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без фіксації технічними засобами, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Представник Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З урахуванням викладеного, вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд розглядає справу відповідно до ст.247 ч.2 КПК України без фіксації судового процесу.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом було достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2194 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , яка була передана їй безоплатно у приватну власність, згідно рішення Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 09 липня 2004 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2004 року.
Виявивши бажання продати земельну ділянку, позивач у грудні 2022 року звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори, де дізналася про наявний арешт на її земельну ділянку.
Відповідно до даних з реєстру, обтяження було зареєстровано 01.10.2004, за реєстраційним номером 1346534, об`єктом обтяження є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , власником майна і боржником за виконавчим провадженням є ОСОБА_2 (код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )).
Підставою для накладення обтяження на земельну ділянку була постанова, 03-23/КМ/4235 від 01.09.2004 Дергачівського відділу державної виконавчої служби, заявник Дергачівський вДВС.
Позивач, розуміючи, що на її нерухоме майно у вигляді земельної ділянки помилково було накладено арешт, адже боржником за виконавчим провадженням і власником майна при реєстрації обтяження визначено ОСОБА_2 , який насправді не є власником цієї земельної ділянки, звернулася до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 27.12.2022 в якій просила зняти арешт, помилково накладений на її земельну ділянку.
Таким чином, виконавцем Дергачівського відділу державної виконавчої служби при накладенні обтяження на нерухоме майно на підставі постанови 03-23/КМ/4235 від 01.09.2004, було допущено помилку при встановленні власника земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, помилково визначено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 є власником вищезазначеного майна, що призвело до порушення прав позивача - ОСОБА_1 , яка є дійсним власником майна на яке накладено арешт.
Згідно Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.33 своєї постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року дав судам роз`яснення, що стосуючі з положення статті 391 ЦПК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані з позбавлення права володіння, суд має виходити з наступного: Відповідно до положення ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних з позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником, або особою, яка володіла майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушуються його права власності чи законного володіння.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 321 ЦК України закріплює Конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.
З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов адвоката Репетун К.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 317, 321,391 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 114 ч.2, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) суд,-
Позов адвоката Репетун Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати арешт нерухомого майна - земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який накладений Дергачівським відділом державної виконавчої служби на підставі постанови 03-23/КМ/4235 від 01.09.2004, реєстраційний номер обтяження: 1346534.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є. Р. Остропілець