Постанова

Іменем України

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 699/1009/20

провадження № 61-3282св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаська обласна прокуратура,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Свитки С. Л., та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року, прийняту у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., Василенко Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ), Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - ГУ НП в Черкаській області), Черкаської обласної прокуратури про відшкодування немайнової (моральної) моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що 24 лютого 2016 року їй повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 158 КК України. Вказувала, що вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року, який постановою Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року залишено без змін, її виправдано за відсутності в її діях складу злочину.

Вважала, що вона безпідставно перебувала під слідством 43 місяці, у зв`язку з чим їй заподіяна моральна (немайнова) шкода, яка полягає у тому, що протягом тривалого часу вона зобов`язана була доводити свою невинуватість. Постійні хвилювання на допитах під час слідчих дій негативно позначились на її психічному стані. Застосування до неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обмежувало її у вільному виборі місця проживання та пересуванні. Протягом розгляду кримінального провадження вона постійно відчувала почуття приниженої гідності, образи, хвилювання щодо своєї соціальної репутації та її родини, до складу якої входить двоє малолітніх дітей. Вона нераціонально витрачала свій час та зазнала матеріальних втрат. Вказані події негативно впливали на її стан. Вважала, що їй завдано моральну (немайнову) шкоду, яку вона оцінила у 215 000,00 грн за те, що вона перебувала під слідством 43 місяці 18 днів. При визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи і становить 5 000 грн.

Посилаючись на положення статті 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ОСОБА_1 просила суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної (немайнової) шкоди кошти в сумі 215 000 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, кошти у розмірі 215 000,00 грн.

Стягнуто з ДКС України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 333,33 грн.

Стягнуто з ГУ НП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 333,33 грн.

Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 333,33 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року апеляційні скарги ДКСУ, ГУ НП у Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури залишено без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року залишено без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач повністю довела, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури їй заподіяно моральну (немайнову) шкоду. Довготривале перебування позивача під страхом кримінальної відповідальності за злочин, який вона не вчиняла, і за який її було виправдано, порушило її нормальні стосунки з оточуючими людьми та принизило в очах всіх близьких людей, та викликало недовіру в родичів. Час незаконного перебування під слідством негативно відобразився на її здоров`ї. Факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами. На протязі всього часу перебування під слідством вона була позбавлена звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебувала у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважав правильним стягнення завданої шкоди із Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, оскільки такий висновок повністю відповідає Положенню про Державну казначейську службу.

Вирішуючи клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що на підтвердження понесення судових витрат, представник позивачки надав докази (копію договору, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт, детальний опис робіт (наданих послуг), квитанцію про оплату). Відповідачі не заявляли клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин суд вважав, що адвокат позивача дотримався вимог закону про підтвердження належними доказами понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Такі витрати є розумними та співмірними зі складністю справи, а тому підтверджені витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку по 3 333,33 грн з кожного.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10 березня 2022 року Черкаська обласна прокуратура подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив змінити оскаржувані судові рішення в частині розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди відповідачами не оскаржується, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України у касаційному порядку не переглядаються.

Інші учасники справи судові рішення не оскаржили.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

14 квітня 2022 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху, надано час на усунення недоліків.

12 травня 2022 року ухвалою Верховного Суду поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження, витребувано справу із Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області.

У травні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

22 лютого 2023 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій у частині стягнення судових витрат порушили положення частини першої статті 137, частини шостої статті 141 ЦПК України та неправильно застосували пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», статті 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», без урахування висновків щодо застування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 591/6892/18 (провадження № 61-17919св20).

Вказує, що суди не звернули уваги на те, що відшкодування шкоди, у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» провадяться за рахунок коштів державного бюджету, тому саме з Державного бюджету України на користь позивача необхідно стягувати витрати на професійну правничу допомогу, а не з відповідачів, зокрема, Черкаської обласної прокуратури.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2022 року ГУ НП в Черкаській області подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції змінити у частині розподілу витрат на правову допомогу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено відомості щодо факту підписання протоколів виборчого процесу деякими членами виборчої комісії до завершення голосування виборців. 24 лютого 2016 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 158 КК України.

09 березня 2016 року слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

14 березня 2016 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на частину четверту статті 158 КК України.

14 березня 2016 року слідчим СУ ГУНП в Черкаській області направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про завершення досудового розслідування і зазначено, що позивачка є підозрюваною, а зібрані докази під час розслідування достатніми для складання обвинувального акта.

14 березня 2016 року прокурором прокуратури Черкаської області повідомлено ОСОБА_1 про завершення досудового розслідування.

Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року ОСОБА_1 виправдано за відсутності в її діях складу злочину.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 травня 2020 року вищевказані судові рішення залишені без змін (справа № 699/213/16-к).

На підтвердження понесення судових витрат під час розгляду даної цивільної справи за позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, представник позивачки надав копії договору про надання правової допомоги від 28 липня 2020 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №841/10, акт виконаних робіт від 03 серпня 2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг), квитанцію від 03 серпня 2020 року про оплату позивачем послуг за договором про надання правової допомоги у сумі 10 000,00 грн.

Відповідачі не заявляли клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга Черкаської обласної прокуратури не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Положеннями глави 8 «Судові витрати» розділу І «Загальні положення» ЦПК України визначено порядок стягнення судових витрат у разі підтвердження їх понесення з особи, яка набула процесуального статусу сторони у справі.

Частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді, регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, визначив розмір витрат, що підлягають компенсації, при цьому врахував положення частин першої, четвертої - шостої статті 137 ЦПК України та визначив порядок стягнення (компенсації) витрат на професійну правничу допомогу з відповідачів у дольовому порядку.

Статус Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури у цій справі визначений частиною першою статті 48 ЦПК України - сторона у справі, що покладає на таку сторону обов`язок з відшкодування судових витрат, у порядку визначеному статтею 141 ЦПК України.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 750/958/20 (провадження № 61-10606св22), від 03 травня 2022 року у справі № 159/6473/20-ц (провадження № 61-16567св21).

Посилання у касаційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 591/6892/18 (провадження № 61-17919св20) є безпідставними, оскільки, враховуючи пріоритет правових висновків (див. пункт 9.27 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 910/11131/19), колегія суддів у цьому випадку застосувала правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 923/199/21 (провадження № 12-1гс22) у подібній справі, у якій зазначено, що прокурор, який бере участь у справі від імені держави, є суб`єктом сплати судових витрат і самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

Зважаючи на наведе, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо визначеного порядку стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тобто у дольовому порядку з відповідачів: Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури.

Таким чином, доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при вирішення питання про розподіл судових витрат є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що відшкодування шкоди, у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» провадяться за рахунок коштів державного бюджету, тому саме з Державного бюджету України, а не з відповідачів, зокрема, Черкаської обласної прокуратури, на користь позивача можливе стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів спростовує з огляду на таке.

Статтями 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено порядок, підстави відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідачем у справі про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) (пункт 6.21) та Верховний Суд у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 591/6892/18 (провадження № 61-17919св20), на яку як на підставу касаційного оскарження посилався заявник.

Однак, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді, регламентовано главою 8 «Судові витрати» ЦПК України.

Таким чином, доводи касаційної скарги Черкаської обласної прокуратури про застування положень пунктів 1, 3, 4, 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» під час розподілу судових витрат у справі, тобто стягнення саме з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, тому на увагу не заслуговують.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення в оскарженій частині - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року у частині розподілу судових витрат з Черкаської обласної прокуратури залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець