ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3845/23 Справа № 612/535/21 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Піменової М.В.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в м. Дніпро справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківгаз» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством «Харківгаз» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022року, головуючий у суді першої інстанції Подорець О.Б.,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2021року ОСОБА_1 подала позов до Акціонерного товариства «Харківгаз» - Товариства в якому виклала вимоги про зобов`язання Товариства поновити газопостачання в будинку АДРЕСА_1 без оплати за відключення та підключення за газопостачання.

Існування таких вимог ОСОБА_1 пов`язувала із неналежним виконанням з боку працівників Товариства своїх обов`язків, які не надіслали рекомендованим поштовим відправленням не менш ніж за три доби, як того вимагає чинне законодавство, повідомлення про припинення газопостачання в її домоволодінні.

Також порушенням, на думку заявниці, є те, що Товариство не надавало відповіді на письмові звернення позивачки.

Крім того, ОСОБА_1 в позовній заяві як на порушення вказувала на те, що відповідач здійснює нарахування за послуги з газопостачання не відповідно до показників споживання газу, котрі споживач щомісяця надавала шляхом смс-повідомлень, а за своїми розрахунками.

Позивач вбачала в таких неправомірних діях спричинення їй моральної шкоди, яку вона вимагала відшкодувати за рахунок Товариства в розмірі 80000,00грн.

У відзиві на позов, Товариство заперечило вимоги позивача з тих підстав, що дії працівників Товариства були продиктовані вимогами чинного законодавства до безпеки систем газопостачання і підставою для припинення газопостачання був витік газу на вхідній засувці, тобто за наслідками аварій, що здійснено на підставі Акту про припинення газопостачання, у відповідності із вимоги чинного законодавства. В подальшому не підключення газопостачання відповідач пов`язував із тим, що чинним законодавством забороняється пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресовування, що здійснюється за письмовим зверненням про відновлення газопостачання після усунення порушення і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання, однак позивач із таким зверненням до Товариства не зверталась.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022року стягнуто з Товариства на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000,00грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено через те що Товариством самостійно відновлено газопостачання в будинку позивача.

Та суд першої інстанції виходив з того, що обставини які слугували причиною для припинення газопостачання в будинку АДРЕСА_1 в ході судового розгляду не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки відповідачем не надано акт про відключення за підписом споживача та не підтверджено вручення копії такого акту. Також відсутні докази щодо вимушеного характеру дій працівників Товариства через аварійну ситуацію. Суд вважав, що такі дії працівників Товариства є порушенням прав споживача, чим спричинена моральна шкода в розмірі яку суд визначив з урахуванням характеру порушення, вимушених змін в організації життя споживача та глибини душевних страждань.

З рішенням суду відповідач не погодився, в апеляційній скарзі представник Товариства висловив вимогу про скасування рішення і відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що безпідставно судом не взято до уваги письмові докази, які вказують на наявність аварійної ситуації та аварійного стану газорозподільчої системи, звернення до Товариства з питань витоку газу, та суд не врахував відповідні акти.

В обґрунтування скарги заявник посилався також на обставини щодо неправомірності висновків суду про спричинення споживачу ОСОБА_1 діями працівників Товариства моральної шкоди в розмірі, що визначений судом.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, пояснення позивача в режимі відеоконференції, за відсутності представника Товариства, яка не забезпечила використання власних технічних засобів і несе ризик технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 на праві власності в порядку спадкування з 19 листопада 2013року належить будинок АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Та в даному будинку, відповідно до Типового договору № 30038 та Заяви-приєднання, ОСОБА_1 з 22 жовтня 2019року отримує послуги з газопостачання /а.с.10-16/.

01 липня 2021року згідно Акту № 451 слюсар Товариства припинив газопостачання в будинку АДРЕСА_1 , через витік газу на вхідній засувці /а.с.27/.

У відповіді Товариства від 12 жовтня 2021року на звернення ОСОБА_1 йдеться про те, що до служби аварійно-відновлювальних робіт Красноградського відділення АТ «Харківгаз» 30 червня 2021року надійшла заявка щодо наявності запаху газу по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою здійснено виїзд, проведено обстеження та виявлено витік газу на вхідній засувці, з огляду на що, з метою уникнення аварійної ситуації, перекрито газопостачання в житловому будинку за вказаною адресою. Та повідомлялось, що забороняється пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресовування, що здійснюється за наслідками відповідного обстеження після надання доступу працівникам Товариства, у разі відсутності порушень.

В іншому листі від 12 жовтня 2021року за № 610-ЛВ-34028-2021 йдеться про необхідність звіряння витрат з розподілу природного газу за період 01.08.2020року по 30.09.2021 /а.с.56/.

Газопостачання в будинку АДРЕСА_1 відновлено на підставі Актів від 17 листопада 2021року та 22 листопада 2021року /а.с.68/.

ОСОБА_1 з 27 листопада 2018року призначено другу групу інвалідності з враженням опорно-рухового апарату, загального захворювання, безстроково та їй з 23 січня 2019року призначено пенсійне забезпечення /а.с.6/.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції керувався тим, що чинне законодавство покладає саме на Товариство обов`язок по наданню послуг з газопостачання, яке має забезпечити належне функціонування газорозподільних систем підприємства, проведення їх технічного обслуговування.

У даній справі сторони не заперечували обставин того, що відповідач в листопаді 2021року поновив газопостачання в будинку АДРЕСА_1 .

Перевіривши оскаржуване рішення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення.

Позивач не заперечував факту припинення газопостачання в будинку АДРЕСА_1 , однак стверджував про неправомірність і безпідставність таких дій, наявність зазначених обставин позивач пов`язував із наявністю суперечностей щодо інформації відображеної в Акті, з яким споживача не ознайомили, та не підтверджені відомості про те, що інші особи окрім працівника Товариства брали участь в його підготовці та підписанні.

Питання щодо припинення газопостачання на момент виникнення спору було врегульовано Правилами надання населенню послуг з газопостачання - Правила, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999року № 2246 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476), абзацом другим пункту 6 яких проголошено, що газопостачання на об`єкт припиняється у разі проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та проведення ремонтно-відновлювальних робіт також є випадком за якого оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок такого припинення в розумінні положень пункту восьмого частини першої глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права підлягали з`ясуванню обставини щодо наявності підстав для припинення газопостачання в будинку позивача.

Товариство стверджувало про наявність аварії 30 червня 2021року, а саме наявність запаху газу по вулиці в`їзд Харчокомбінату з приводу чого надійшла заявка до служби аварійно-відновлювальних робіт Красноградського відділення АТ «Харківгаз», однак відсутні відомості про те, що таке повідомлення було зафіксовано належним чином в Журналі прийому аварійних заявок, відсутня сама заява та нічого не вказує на те, що працівниками Товариства здійснена перевірка на загазованість і виявлено місце витоку газу про що складено акт.

Відсутність наведених доказів не є свідченням того, що для локалізації та ліквідації аварійної ситуації системи газопостачання побутового споживача, які могли призвести до нещасного випадку, у відповідності до положень Кодексу газорозподільних систем надходило повідомлення до аварійно-диспетчерської служби; також в Акті складеному без участі споживача та підпису інших осіб, окрім працівника Товариства, спростовуються наведені в ньому обставини з приводу того, що відповідачем вживались заходи направлені на усунення аварії.

Позивач заперечувала правдивість наданого Акту, стверджувала про те, що станом на 30 червня 2021року ніхто не звертався до аварійної служби з питань загазованості чи витоку газу по вулиці в`їзд Харчокомбінату, в селищі Близнюки Харківської області, і вона а також інші споживачі не відчували жодних запахів, які би вказували на витік газу.

Рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання у відзиві Товариства без встановлення відповідних фактів.

Складений Товариством Акт не містить відомостей про ознайомлення з ним споживача та щодо його вручення споживачеві та не є беззаперечним доказом того, що була аварія та витік газу, за умови що Товариство окрім акту не посилалося на жодні технічні відомості щодо зниження тиску в газопроводі чи наявності обставин які би вказували на наявність аварійної ситуації.

Визначальним у даній справі є не тільки питання щодо належності і допустимості доказів, але і питання їх достатності, з огляду на що, сам по собі Акт про відключення не дає можливості дійти висновку про наявність обставин щодо безпечного споживання газу побутовим споживачем за адресою її домоволодіння та його не можна розцінювати як безспірне підтвердження витоку газу чи аварійного стану газорозподільної системи.

Пунктом 7 Правил та пунктом 5 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачеві в житлових будинках залежно від обставин здійснюється шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки перед газовим приладом (пристроєм) або на ввідному газопроводі.

З наявних у суду матеріалів справи вбачається, що за обставин які склалися Товариство не повідомило обставин щодо того які дії на усунення витоку газопостачання було вжито та в який спосіб припинене газопостачання.

Враховуючи ненадання відповідачем, доказів того, що був витік газу, ключові аргументи, висунуті в апеляційній скарзі, про підстави для припинення газопостачання є недоказаними.

У відповідності до положень частини першої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснив відповідачу його права та обов`язки щодо надання доказів і сприяв здійсненню прав та отриманню доказів, а також попереджував про наслідки неподання доказів, встановлені цивільним процесуальним кодексом, однак відповідач жодних інших доказів в підтвердження своїх вимог не надав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Взаємний зв`язок доказів в їх сукупності вказують на їх достатність для вирішення питання про встановлення порушення прав позивача Товариством при припиненні газопостачання.

Надалі, не обґрунтована не можливість поновлення газопостачання в будинку АДРЕСА_1 відсутністю доступу до газового обладнання, яке знаходилось в будинку, оскільки представники Товариства могли провести технічне обслуговування на «вхідній засувці», оскільки це не потребувало доступу до іншого обладнання.

Правила безпеки систем газопостачання, затверджені наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України в наказі від 15.05.2015 № 285 Правила БСГ визначають технічне обслуговування як систему обходів (оглядів), ремонтів, які дають змогу утримувати обладнання в справному стані; при технічному обслуговуванні здійснюються контроль за технічним станом, перевірка на загазованість, виявлення місць витоку газу, очищення, змащення, регулювання та інші операції з утримання працездатності і справності системи газопостачання.

Проведення технічного обслуговування в будинку АДРЕСА_1 не була продиктована обставинами щодо місця виявлення витоку газу на вхідній засувці, за умови що працівники Товариства мали можливість припинити газопостачання без участі споживача та її відому.

Отож, суд оцінив достовірність тверджень позивача, та обґрунтовано виходив з того, що позивач довела обставини якими вона обґрунтовувала свої вимоги та суд першої інстанції відреагував на аргументи заявника стосовно не достатності Акту про відключення для спростування доводів позивача та обґрунтовано вважав що зазначені документальні докази не є належними письмовими доказами.

За доведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо неправомірності дій працівників Товариства існували об`єктивні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Також не спростовують висновків суду доводи викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності обставин з приводу моральних переживань споживача та необхідності вносити зміни до звичного укладу її життя.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... незалежним і безстороннім судом ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тому судом було забезпечено справедливий баланс між усіма відповідними конкуруючими приватними інтересами. Не вбачається порушення справедливого балансу в тому разі, коли самостійні свідомі дії сторони спору призвели до зміни позовних вимог.

Заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Позивач беззаперечно мав можливість ознайомитися із матеріалами справи, та саме він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням ним процесуальних дій.

Суд не знаходить підстав, щоб дійти іншого висновку в цій справі та цей висновок усуває необхідність розгляду інших наведених сторонами вимог та аргументів.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківгаз» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2023 року.

Судді: