Справа № 214/4458/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30892, вчинений 30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38 117,13 грн. та 1 100 ,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила наступне. З єдиного реєстру боржників позивач дізнався про те, що на примусовому виконанні приватного виконавця Овсієнко А.В., перебуває виконавче провадження № 67060419, відкрите на підставі виконавчого напису №30892 від 30.09.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., на підставі якого здійснюється примусове стягнення з ОСОБА_1 01 червня 2020 року між позивачем та АТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір № 200270150. 30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38 117,13 грн. та 1 100,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 30892. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з відстав неправомірності вимог стягувачи (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постановах Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559cв18), у справі № 308/11193/16-ц (провадження №61-7410св18) від 31 жовтня 2018 року. Вважає, що виконавчий напис №30892 від 30.09.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38 117,13 грн. та 1 100,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, вчинений нотаріусом з порушенням процедури його вчинення, тому є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. На сьогоднішній день, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (чинного на момент вчиненого виконавчого напису нотаріуса) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконаних написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 26 листопада 2014 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення провадиться у безопірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662, якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами та доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із значенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 126/20084/14, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 pоку «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безопірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826-2008414 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення оспорюваного виконавчого напису здійснювалося з грубим порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості. Відповідно до ч. 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минула не більше трьох років. Пунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 2965 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 13 жовтня 2021 року по справі №554/6777/17-ц «У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2. пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку». Згідно правової позиції ВП ВС викладеної у постанові від 15 січня 2020 року по справі №305/2082/14-ц «Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника згідно з Переліком». Слід зазначити, що відсутні будь- які докази на підтвердження того, що вимоги відповідача про усунення порушень за договором позивач отримував , у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості за можливістю або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто позивач не міг бути ознайомлений з сумою заборгованості та її розрахунком та не міг надати свої заперечення щодо заборгованості за кредитом, а тому сума боргу не може бути визнана безспірною, інакше це порушує права позичальника. Подані неналежні докази заборгованості позивача, що порушує вимоги Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року». Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненій виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 15 січня 2020 року по справі №305/2082/14-ц, вирішуючи спір про визначення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 ЗУ «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем тобто чи існувала узагалі , чи була заборгованість саме такого розміру , як зазначена у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підтвердження заборгованості позивача до заяви про вчинення виконавчого напису № 17/1-624/1/38 від 29.09.2021 року , поданої приватному нотаріусу КМНО Бригіді В.О. подано наступні документи: кредитний договір №200270150 від 01.02.2020 року, виписка з рахунку боржника, документи стягувача на представника за довіреністю, рішення єдиного акціонера про зміну найменування банку від 19.08.2014 року, рішення єдиного акціонера про зміну найменування банку №3 від 24.07.2018 року. Згідно правової позиції ВС КЦС, викладеній у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, незалежними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансовий звіт». У даній виписці з рахунку позивача зазначається, заборгованість за кредитним договором №200270150 від 01.06.2020 року за період з 06.05.2021 року по 04.08.2021 року складає 32 117,13 грн.: заборгованість за сумою кредиту становить 25 919, 65 грн., заборгованість за процентами становить 12 197,48 грн. При цьому, незрозуміло це є загальною заборгованістю, яка достроково стягується чи строкова заборгованість за певний період. Отже виписка з рахунку боржника, надана відповідачем, не містить записи про операції, здійснені протягом кожного операційного дня за період з 06.05.2021 року по 04.08.2021 року, а містить лише загальні суми за вказаний період, що не відповідає вимогам чинного банківського законодавства України, а тому не можуть бути належними доказами наявності розміру заборгованості позивача. Таким чином, виконавчий напис №30892 від 30.09.2021 року , виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38 117,13 грн. та 1 100,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, вчинений з грубим порушенням нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, оскільки: кредитний договір, за яким нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, не дотримано вимоги вчинення виконавчих написів щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене свідчить, що заборгованість за договором має спірний характер. Тому оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання, згідно якого позов підтримав повністю, просить розглянути справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В., в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 8), кредитний договір (а.с. 9), виконавчий напис (а.с. 10), заява про вчинення виконавчого напису (а.с. 10 зворот -11), види платежів за кредитом (а.с. 12 зворот -13), виписка з рахунку (а.с. 13 зворот).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 8), виконавчий напис (а.с. 10), заяву про вчинення виконавчого напису (а.с. 10 зворот -11), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження.

Суд вважає належним доказом: кредитний договір (а.с.9), види платежів за кредитом (а.с. 12 зворот -13), виписка з рахунку (а.с. 13 зворот), так як ці докази містить інформацію, що стосується предмету доказування, а саме кредитно-договірних зобов`язань, в межах яких вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Суд, відповідно до с.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард» 02.06.2020 року укладено кредитний договір № 200270150, відповідно до умов якого ОСОБА_1 наданий кредит в сумі 32 434,34 грн., строк кредиту 1828 днів з 02.06.2020 року по 02.06.2025 року, ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) - 40,00 % річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) - 0,0001 % річних, щомісячна комісія без ПДВ 0,00 грн., плата за порушення платежів першого пропуску- 0,00 горн., другого (підряд) пропуску- 350,00 грн., третя (підряд) пропуску 400 грн., четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд) 400,00 грн. Даний договір нотаріально посвідчений не був. Вказані обставини встановлені договором (а.с. 9).

30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 30892, в якому зазначено, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 200270150 від 02.06.2020 року, укладеним з АТ «Банк Форвард». Строк платежу за кредитним договором № 200270150 від 02.06.2020 року настав. Стягнення проводиться за період з 06.05.2021 року по 04.08.2021 року. сума повної заборгованості складає 38 117,13 грн., в тому числі заборгованість за сумою кредиту становить 25 919,65 грн., заборгованість за процентами становить 12 197,48 грн., плата за пропуск мінімальних платежів становить 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1 100 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 39 217,13 грн. Вказані обставини встановлені виконавчим написом (а.с. 10).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. від 06.10.2021 року, за заявою АТ «Банк Форвард», відкрито виконавче провадження № 67060419 із примусового виконання виконавчого напису № 30892, виданого 30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., що встановлено постановою (а.с. 8).

Вимоги відповідача про усунення порушень за договором позивач отримував, що встановлено поясненнями позивача, викладеними у змісті позову.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України, Законами України «Про нотаріат».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як слідує зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 2075 від 11.11.99, № 693 від 24.04.2000, № 1602 від 29.11.2001, № 662 від 26.11.2014).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказані приписи кореспондуються з підпунктами 1.1, 1.2. п. 1, 3.1. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню Перелік документів, в редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку документів, редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до підпунктів 5.1, 5.2 п. 5 «Викладення виконавчого напису» глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів с.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так саме має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судовим розглядом встановлено, що 30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №30892, згідно якого з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 200270150 від 02.06.2020 року, укладеним ОСОБА_1 з АТ «Банк Форвард», в сумі 38 117, 13 грн. за період з 06.052021 року по 04.06.2021 року, а також плату за вчинення цього виконавчого напису в сумі 1 100 грн. 00 коп., а всього 39 217,13 грн.

Судом встановлено, що відповідач не міг надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з огляду на те, що кредитний договір № 200270150, укладений 02.06.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард», за яким було стягнуто заборгованість з позивача на користь відповідача, не був нотаріально посвідчений. Таким чином, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. не дотримано вимог п. 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, на які він посилається у виконавчому написі №30892. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачеві вимоги про порушення.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року було сформовано узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні та вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі».

В судовому засіданні також не здобуто доказів, які б підтверджували заборгованість боржника, тобто позивача.

Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до стягнення та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком, у зв`язку з чим цей напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 15, 16 ЦК України звернувся до суду за захистом свого права.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивачки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 2, 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 158, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 30892, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ «Банк Форвард» на загальну суму 39 217,13 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, м. Київ, вул. Саксаганського,105) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов