Ухвала

31 березня 2023 року

м. Київ

справа № 296/5046/20

провадження № 61-4558ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання нечинним пункту договору, визнання дій протиправними, повернення грошових коштів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати нечинним пункт 6 договору від 19 жовтня 2015 року № SAMABWFD9100;

визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») щодо необґрунтованого списання коштів з її депозитного вкладу та повернути грошові кошти в сумі 115 306,92 грн, а також кошти за договорами від 17 червня 2015 року № SAMABWFD800 «стандарт строковий» на 12 місяців, в сумі 109 649,66 грн, від 19 жовтня 2015 року № SAMABWFD9100 «стандарт» на 6 місяців, в сумі 173 874,18 грн;

стягнути з відповідача на її користь витрачені на лікування кошти у розмірі 1 988,06 грн, кошти на забезпечення позову в сумі 12 000,00 грн, моральні збитки в сумі 50 000,00 грн;

накласти на АТ «Акцент-Банк» санкції згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживача» за невиконання банківських зобов`язань.

Корольовський районний суд м. Житомира рішенням від 08 листопада 2022 року позов задовольнив частково. Стягнув з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 115 306,92 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Житомирський апеляційний суд постановою від 06 березня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» залишив без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2022 року - без змін.

27 березня 2023 року АТ «Акцент-Банк» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предмет спору, підстави позову, встановлені судами правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживача, ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа № 296/5046/20 є малозначною в силу вимог пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких оскаржувані судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню.

Посилання в касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення у постанові Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання нечинним пункту договору, визнання дій протиправними, повернення грошових коштів, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов