Номер провадження: 22-ц/813/128/23
Справа № 510/1507/18
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Одесаобленерго» та ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст позовної заяви.

18 серпня 2018 року АТ «Одесаобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, та, уточнивши позовні вимоги, просило стягнути з відповідачів вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією в розмірі 2897,24 грн.

Свої позовні вимоги АТ «Одесаобленерго» мотивувало тим, що відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ОСОБА_2 , АТ «Одесаобленерго постачає електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач ОСОБА_2 здійснює розрахунки за спожиту електричну енергію, таким чином на підставі вищенаведеного слід вважати, що у сторін виникли договірні правовідносини. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме ОСОБА_2 є власником вищезазначеного домоволодіння, в якому проживає його родич ОСОБА_1 , який користується електроенергією, і також є споживачем електричної енергії. 06.03.2018 року уповноваженими представниками ПАТ «Одесаобленерго» проводилась перевірка об`єкту споживачів за адресою: АДРЕСА_1 , на відповідність споживання електричної енергії Правилам, в ході проведення якої, було виявлено порушення п.42 Правил, а саме: «Вплив на роботу лічильного механізму електролічильника зовнішнім магнітним полем, яке викликано дією неодимового магніту. Електроенергія споживається, електролічильником не враховується. Зрив пломби енергопостачальної організації з закриваючого комплексу обліку, на кожусі ЗКУ відсутнє оглядове скло, передбачене конструкцією». На підставі виявленого порушення Правил під час проведення перевірки уповноваженими представниками ПАТ «Одесаобленерго» за вказаною адресою було складено Акт про порушення № 8003779 від 06.03.2018 року, у присутності ОСОБА_1 , який знаходився в будинку на час перевірки, про що свідчить його підпис в акті про порушення. Відповідно до п. 9 акту про порушення споживача та уповноважену ним особу було запрошено на засідання комісії з розгляду актів, яка повинна була відбутись 05.04.2018 року, однак ні споживач не уповноважена ним особа, в назначений день на комісію не прибули, та не повідомили про поважність причини пропуску засідання. 24.04.2018 року було проведено комісію з розгляду складеного акту про порушення № 8003779 від 06.03.2018 року, на якій було прийнято рішення здійснити розрахунок по акту відповідно до п. 3.1 п. 2 та п. 3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Час використання самовільного підключення протягом доби приймається рівним 24 год. Факт встановлення пломби підтверджується актом про опломбування від 19.04.2012 року № 014975, який було складено за участю уповноваженої споживачем особи ОСОБА_1 , який в свою чергу взяв під схоронність встановлені пломби та був попереджений про персональну відповідальність за пошкодження приладу обліку та встановлених пломб. Вартість недоврахованої електроенергії по акту №8003779 від 06.03.2018 року складає 2897,24 грн. На підставі викладеного, на адресу відповідачів було направлено протокол засідання комісії Ренійського РЕМ з розгляду актів про порушення ПКЕЕН та рахунок для оплати суми нарахованої на підставі акту про порушення № 8003779 від 06.03.2018 року на суму 2897,24 грн., яку відповідно до діючого законодавства, відповідачі мали оплатити протягом 30 днів. Проте ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виконали зобов`язання у повному обсязі у передбачений термін, у зв`язку з чим у АТ «Одесаобленерго» виникла необхідність стягнути вищезазначену вартість необлікованої електричної енергії у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року у задоволені позовних вимог АТ «Одесаобленерго» відмовлено у повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги АТ «Одесаобленерго».

В апеляційній скарзі АТ «Одесаобленерго» просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що:

1) наданий позивачем акт про порушення ПКЄЄН №8003779 від 06.03.2018 року є належним доказом, який підтверджує предмет позову та заявлені вимоги. Суд та сторони були обізнані про те, що під час складання акту вилучений магніт було упаковано в сейф пакет, однак під час розгляду не ставилось питання про необхідність надання такого речового доказу, як магніт;

2) є помилковими посилання суду на те, що не надання відеофіксації під час складання акту про порушення є підставою для визнання такого акту недійсним, оскільки здійснення та надання відеозапису є правом, а не обов`язком позивача, а тому не може вважатись єдиним доказом який підтверджує факт порушення відповідачами ПКЕЕН.

3) недоліки при складані акту про порушення не можуть спростовувати самого факту порушення, якщо воно знайшло своє підтвердження в сукупності інших доказів, в судовому засіданні не наведено жодного правового обґрунтування, відповідно до якого вказаний акт про порушення та процедура його складання містять такі порушення, які б спростовували його дійсність, достовірність та законність, внаслідок чого суд дійшов невірного висновку щодо неналежності такого доказу як акт про порушення ПКЕЕН №8003779 від 06.03.2018 року;

4) зазначення в акті невірного по-батькові відповідача є ніщо іншим, як описка, яка жодним чином не спростовує сам факт порушення ПКЕЕН і не звільняє відповідачів від відповідальності за таке порушення;

5) особи, які складали Акт про порушення від 06.03.2018 року є уповноваженими особами АТ «Одесаобленерго» в розумінні п.53 ПКЕЕН, що підтверджується зокрема посадовими інструкціями які були надані позивачем до матеріалів справи.

6) відповідно до п.9 акту від 06.03.2018 року споживача та уповноважену ним особу у встановлені законодавством строки було запрошено на засідання комісії з розгляду актів, отже АТ «Одесаобленерго» було дотримано вимоги п.53 ПКЕЕН щодо своєчасного повідомлення відповідачів про дату засідання комісії, однак рекомендовані поштові повідомлення не були отримані відповідачами.

7) відповідно до п.53 ПКЕЕН бути присутнім на комісії це право, а не обов`язок споживача, так як відповідачі ухилялися від отримання кореспонденції позивача, з метою належного повідомлення про результат розгляду акту про порушення, розрахунок кількості недорахованої електроенергії та її вартості та рахунок на сплату вказаної вартості були направлені за адресою місця роботи відповідача ОСОБА_1 ;

8) суд першої інстанції невірно неправильно встановив в чому полягає суть правопорушення ПКЕЕН, виявленого у відповідачів, та дійшов невірного висновку про необхідність в даному випадку проведення експертизи.

9) ОСОБА_2 на підтвердження доказів понесення ним витрат на правову допомогу не надав суду будь яких належних фінансових документів на підтвердження цих витрат.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване судове рішення змінити, доповнити мотивувальну частину рішення відомостями про встановлення судом незаконного несанкціонованого доступу працівниками АТ «Одесаобленерго» до будинку за адресою: АДРЕСА_1 06 березня 2019 року, та відомостями, що акт про порушення Правил ПКЕЕН №8003779 від 06.03.2018р. містить недостовірну інформацію, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що представники АТ «Одесаобленерго» незаконно проникли на територію належного йому на праві власності будинку, що підтверджено показаннями свідків. а саме працівниками поліції, які прибули за викликом 06.03.2018 року. ОСОБА_1 звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи проникнення за зазначеною адресою до будинку було здійснено за відсутності власника будинку або інших проживаючих осіб, що свідчить про те, що працівниками АТ «Одесаобленерго» було здійснено несанкціонований доступ без необхідності проведення негайних робіт особами які взагалі не мали на те повноважень. Крім того апелянт зазначає, що під час несанкціонованого доступу до будинку працівниками АТ «Одесаобленерго» не було забезпечено присутність представника поліції, аварійно-ремонтної бригади та споживача з будь-якого із суміжних приміщень, всупереч ч.8 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не було складено акт про проведення несанкціонованого доступу. Апелянт вважає, що складений акт про порушення № 8003779 від 06.03.2018 року є неналежним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні Правил користування електричною енергією для населення не тільки у зв`язку із відсутністю вилученого магніту, відсутністю відео фіксації, яка проводилась працівниками АТ «Одесаобленерго», а й у зв`язку із тим, що працівниками АТ «Одасаобленрго» незаконно здійснили несанкціонований доступ до будинку. Також апелянт звертає увагу, що основний доказ позивача акт про порушення ПКЕЕН був досліджений, але в мотивувальній частині судом не було визначено його недоліки, а саме невідповідність даного доказу вимогам чинного законодавства та ПКЕЕН. Крім того суд першої інстанції не надав оцінки факту відображення в акті наявності магніту, якого не було, що підтверджується доказами - показами працівників поліції, але і відсутності дослідження щодо хімічних і фізичних ознак магніту.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що в Ренійському РЕМ на споживача ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок 5/5168 (а.с. 14).

Згідно із договору купівлі-продажу від 03.09.2007р. власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (т.1, а.с. 66).

06 березня 2018 року представниками ПАТ «Одесаобленерго»: Муравйовим І.Г., Стець С.В., ОСОБА_3 був складений Акт про порушення № 8003779, з якого вбачається, що споживач ОСОБА_2 , при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 порушив п. 48 ПКЕЕН, а саме: «Вплив на роботу лічильного механізму електролічильника зовнішнім магнітним полем, яке викликано дією неодимового магніту. Електроенергія споживається, електролічильником не враховується. Зрив пломби енергопостачальної організації з закриваючого комплексу обліку, на кожусі ЗКУ відсутнє оглядове скло, передбачене конструкцією» (т.1, а.с. 6). До акта порушення додаються: фото та відео фіксація, сейф пакет UA 00102132 з неодимовим магнітом.

ОСОБА_1 в Акті про порушення № 8003779 зазначив, що не погоджується з актом.

Також була складена схема електропостачання споживача (додаток 1 до акту про порушення), а.с. 7.

З п. 3 Акту про порушення № 8003779 від 06.03.2018 року вбачається, що був вилучений речовий доказ - неодимовий магніт, упакований в пакет, пакет опломбований пломбою UA 00102132.

Згідно наказу ПАТ ««Одесаобленерго» № 79 від 07.02.2018 року ОСОБА_4 інженер 1 кат. ГКДДВ (оперативно рейдова бригада) Подільского РЕМ був відряджений до Ізмаїльського РЕМ на період з 26.02.2018 року по 07.03.2018 року (а.с. 154).

Відповідно до наказу ПАТ ««Одесаобленерго» № 94 від 14.02.2018 року ОСОБА_5 провідний інженер рейдової бригади СТА та ОСОБА_3 провідний інженер рейдової бригади СТА були відряджені до Ізмаїльського РЕМ на період з 26.02.2018 року по 07.03.2018 року (а.с. 154 на обороті).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції встановив, що:

1) працівники АТ ««Одесаобленерго» були відряджені до Ізмаїльського РЕМ, представником позивача не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень по проведенню цими особами перевірки електроустановок на території м. Рені;

2) позивачем не був наданий магніт, який вилучався за адресою: АДРЕСА_1 , не була надана відеофіксація, яка проводилась співробітникам АТ «Одесаобленерго» за цією адресою та враховуючи показання допитаних свідків, суд вважав, що Акт про порушення № 8003779 від 06.03.2018 року є неналежним доказом на підтвердження вчинення відповідачами порушення ПКЕЕН;

3) згідно із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове повідомлення № 790 ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) за адресою АДРЕСА_1 не було вручене та повернулося за закінченням терміну зберігання (а.с. 100 102). Таким чином, відповідачі не були належним чином повідомлені про засідання комісії по розгляду Акта про порушення № 8003779 від 06.03.2018 року, яке відбулося 24 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Рені, вул. Крайня, 75б, Реніський РЕМ;

4) у порушення вимог ПКЕЕН та Методики, позивачем не підтверджений експертизою факт втручання відповідачів в роботу лічильника, пошкодження пломби.

Однак суд першої інстанції не може погодитись із всіма мотивами суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної заяви з огляду на таке.

Щодо мотивів суду стосовно відсутності повноважень у працівників АТ «Одесаобленерго», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом підпунктів 12, 13 пункту 5.5.5 частини 5.5. Розділу V ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору; забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку.

Факт пред`явлення посвідчень сторонами у справі не оскаржується, а тому доказуванню не підлягає.

На підставі матеріалів справи встановлено, що згідно із наказу ПАТ ««Одесаобленерго» № 79 від 07.02.2018 року ОСОБА_4 інженер 1 кат. ГКДДВ (оперативно-рейдова бригада) Подільского РЕМ був відряджений до Ізмаїльського РЕМ на період з 26.02.2018 року по 07.03.2018 року (т.1, а.с. 154).

Відповідно до наказу ПАТ ««Одесаобленерго» № 94 від 14.02.2018 року ОСОБА_5 провідний інженер рейдової бригади СТА та ОСОБА_3 провідний інженер рейдової бригади СТА були відряджені до Ізмаїльського РЕМ на період з 26.02.2018 року по 07.03.2018 року (т. 1, а.с. 154зворот).

Враховуючи, що вищезазначені працівники АТ «Одесаобленерго» були відряджені до Ізмаїльського РЕМ на підставі індивідуальних актів, які передбачали місце відрядження, термін відрядження, мотиви суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Щодо неналежності Акта про порушення №8003779 від 06.03.2018 року неналежним доказом, то апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається в енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Встановлено, що акт про порушення №8003779 від 06 березня 2018 року року складено та підписано трьома співробітниками АТ «Одесаобленерго» в присутності ОСОБА_1 , який зазначив, що з актом не згоден, огляд проводився у відсутності кого-небудь (т.1, а.с. 6 зворот).

В цьому акті про порушення міститься вказівка про дату: 05 квітня 2018 року, та місце проведення засідання комісії щодо розгляду порушення, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 48 ПКЕЕН та пунктом 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, розмір збитків, завданих енергопостачальнику, розраховується відповідно до оформленого акта про виявлене порушення та згідно з Методикою.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.5 зазначеної Методики акт про порушення складається у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень Правил. У разі відмови споживача від підписання акта про порушення про це зазначається в акті про порушення. Акт про порушення без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Розгляд комісії відбувся 24 квітня 2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що саме лише неотримання відповідачем виклику на засідання комісії не може бути у цьому випадку підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування завданих ним збитків.

Однак колегія суддів зауважує таке.

Відповідно до п. 4.1. Методики споживачі та представники енергопостачальника під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що здійснення фото- та відеозйомки для фіксації виявлених порушень є правом, а не обов`язком енергопостачальника.

Проте з матеріалів справи вбачається, що в додатках до Акту про порушення №8003779 від 06.03.2018 року зазначено фото та відеофіксація, то вказаний акт дійсно не може бути належним доказом, оскільки додатки є невід`ємною частиною Акта і без них вказаний акт не відповідає критеріям належності та допустимості доказів.

Щодо відсутності експертизи, то колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз положень пункту 3.1 Методики вказує на те, що факт втручання споживача у роботу приладів обліку, у тому числі й дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку, зокрема і шляхом впливу магнітного поля, у разі невизнання ним такого факту, в обов`язковому порядку має бути підтверджений експертизою.

Та обставина, що АТ «Одесаобленерго» правильно провело розрахунок обсягу необлікованої електрично енергії відповідно до пункту 3.3 Методики, не позбавляє його обов`язку довести сам факт порушення з боку споживача та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням і споживанням необлікованої електричної енергії (крадіжка електричної енергії).

Крім того, у пункті 3.1 Методики також визначено, що до отримання енергопостачальником результатів експертизи (у зазначених цією Методикою випадках) ця Методика не застосовується.

Відповідача заперечується факт втручання у роботу приладу обліку електричної енергії, шляхом встановлення на лічильник магніту, що призвело до зміни його показів.

Факт втручання у роботу приладу обліку має бути підтверджено експертизою, до отримання результатів якої Методика не застосовується, а відтак АТ «Одесаобленерго» було здійснено розрахунок по акту порушення ПКЕЕН порушенням вимог Методики.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту втручання відповідачами у роботу електролічильника, а відтак не довів своїх позовних вимог.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №336/6535/16-ц.

Щодо зазначення в Акті пошкодження пломби.

Позивач посилається на те, що відповідно до Акту про порушення ПКЕЕН №8003779 від 06.03.2018р. за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення, а саме: «вплив на роботу лічильника механізму електролічильника зовнішнім магнітним полем, яке викликано дією неодимового магніту. Електроенергія споживається, електролічильником не враховується. Зрив пломби енергопостачальної організацією з закриваючого комплексу обліку, на кожусі ЗКО відсутнє оглядове скло».

АТ «Одесаобленерго» наголошувала на тому, що пломба №71152839 (за збереження якої взяв на себе відповідальність ОСОБА_1 згідно із Акту пломбування) не пошкоджена, а відсутня, що є окремим порушенням ПКЕЕН відповідно до пп. 2 п. 3.1 Методики.

Колегія суддів вказує на те, що Акт про пломбування від 19.04.2012р. складений на абонента ОСОБА_7 та підписаний ОСОБА_8 , який не є стороною у справі. Сам ОСОБА_1 заперечує факт підписання ним вказаного акта.

Крім того, порушення вимог щодо пломбування є окремим порушенням ПКЕЕН і на нього має бути складений окремий акт про порушення вимог ПКЕЕН.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підставі матеріалі справи встановлено, що між ОСОБА_2 та адвокатом Славицькою З.І. була укладена угода № 25/18 про надання правової допомоги від 23.10.2018 року по наданню професійної правничої допомоги у Ізмаїльському міськрайсуді по справі № 510/1507/18 та додано ордер (т.1, а.с. 86, 87).

Між ОСОБА_2 та адвокатом Славицькою З.І. була укладена додаткова угода № 25/18 про надання правової допомоги від 23.10.2018 року, в якій був розписаний гонорар (т.1, а.с. 213).

Згідно із опису робіт виконаних по справі за позовом АТ «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів, ОСОБА_2 сплатив адвокату 9000 грн., які були отримані адвокатом, що підтверджується квитанцією від 15.02.2019 року (т.1, а.с. 214, 215).

Між ОСОБА_2 та адвокатом Славицькою З.І. був підписаний акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.02.2019р., згідно із якого адвокат виконав наступні роботи:

- ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз матеріалів справи та попереднє визначення правової позиції 23.10.2018 року - 06.11.2018 року - 3500 гривень;

- участь у судовому засіданні - 06.11.2018 року - 500 гривень;

- адвокатській запит - 20.11.2018 року - 500 гривень;

- клопотання від 29.11.2018 року - 500 гривень;

- участь у судовому засіданні 29.11.2018 року - 500 гривень;

- участь у судовому засіданні 07.12.2018 року - 500 гривень;

- клопотання від 03.01.2019 року - 500 гривень;

- участь у судовому засіданні 03.01.2019 року - 500 гривень;

- участь у судовому засіданні 11.01.2019 року - 500 гривень;

- участь у судовому засіданні 31.01.2019 року - 500 гривень;

- ознайомлення з матеріалами справи 12.02.2019 року - 500 гривень;

- участь у судовому засіданні 15.02.2019 року - 500 гривень (т.1, а.с. 216).

Вищезазначені роботи на суму 9000 грн. були прийняті ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність і співмірність суми витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн, проте, враховуючи вищезазначене, на думку колегії суддів, відшкодування адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягає зменшенню та стягненню у розмірі 4000 грн. з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Щодо апеляційної скарги АТ «Одесаобленерго»,

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Змінюючи мотивування постанови, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги скаржника з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_1 просить доповнити мотивувальну частину рішення відомостями про встановлення судом незаконного несанкціонованого доступу працівниками АТ «Одесаобленерго» до будинку за адресою: АДРЕСА_1 06 березня 2019 року, та відомостями, що акт про порушення Правил ПКЕЕН №8003779 від 06.03.2018р. містить недостовірну інформацію.

Апеляційний суд зазначає, що вказані обставини не є предметом доказування у вказаній справі, є предметом розгляду та встановлення як у рамках окремого кримінального провадження (незаконного несанкціонованого доступу до житлового приміщення), так і у рамках цивільного провадження (спростування недостовірної інформації).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, однак судове рішення підлягає зміні в частині мотивування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одесаобленерго» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Рішення Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року змінити в частині стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши відповідну суму з 9 000 грн до 4 000 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк