Справа № 226/2771/21
Справа № 226/2771/21
Провадження № 2/226/23/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Чередниченко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирнограді Донецької області справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованостіза кредитом.

В обґрунтування вимог вказав, що 06.01.2018 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачкою був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» складає між нею та Банком договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 29.08.2021 року її заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 17986,04 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 11640,31 грн., заборгованість по відсоткам у сумі 6345,73 грн. Суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь.

Відповідачка надала до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнала та зазначила, що посилання банку на те, що нею було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за якими вона погодилась з приєднанням до Умов та Правил надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі. «Умови та Правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», на які посилається позивач, не містять її підпису. Будь-яких доказів, які б підтвердили, що саме з цими Умовами та Правилами і тарифами банку вона ознайомлена, підписуючи анкету-заяву у матеріалах справи немає, як і немає доказів які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила і Тарифи банку вона розуміла, підписуючи заяву, та що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку діяли на момент підписання анкети-заяви. Положеннями статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може пропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їхнього відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. В анкеті-заяві від 06.01.2018 року, яка долучена позивачем до позовної заяви, навіть не зазначена процентна ставка, яка застосовується при користуванні позивальником кредитними коштами. У зв`язку з тим, що підтвердження про конкретні нібито запропоновані їй Умови та Правила банківських послуг не надані, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримуватися вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення її як споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав погодженими банк. Вважає, що з огляду на встановлені обставини, приведені правові норми та правові висновки, підстав для стягнення з неї на користь позивача процентів за договором кредиту немає, а тому позовні вимоги щодо стягнення з неї на користь банку заборгованості за відсотками в сумі 6345,73 грн. є такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник пов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Але банком шляхом збільшення кредитного ліміту, заявлено значно більшу суму ніж вона позичила, а саме 17986,04 грн. В розрахунку банку тіло кредиту штучно збільшено за рахунок нарахованих відсотків на заборгованість за кредитом за збільшеною ставкою річних. Тобто, тіло кредиту щомісячно збільшувалося на суму цих відсотків та з цієї збільшеної сумі у наступному місяці знову нараховувалися відсотки. Фактично у нарахованій заборгованості за тілом кредиту приховані відсотки за користування наданою позикою. Оскільки домовленості між нею та банком щодо вищевказаних умов кредитування не було, нарахування за такою схемою заборгованості за тілом кредиту в сумі 17986,04 грн. є необґрунтованим, неприйнятим за таким, що порушує права відповідача як споживача у кредитних правовідносинах. Вважає, що сплачена нею у погашення заборгованості за кредитом сума загалом цілком покрила максимальну суму отриманого нею кредиту, у зв`язку з чим вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 11640,31 грн. задоволенню не підлягають. Посилаючись на вищевикладене просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надав до суду у відповідь на відзив заперечення, в яких зазначив, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № Б/Н від 06.01.2018. Саме номер договору Б/Н від 06.01.2018 є внутрішньобанківським та був створений під час внесення даних кредитного договору до програмного комплексу банку, тому в анкеті-заяві не зазначався) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. З розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в A-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Згідно до ст. 641 ч.1 та ст. 642 ч. 1 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною та безумовною. Банком станом на час укладання договору на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Зазначає, що для уникнення сумнівів щодо використання Умов і Правил потрібно використати позицію Верховного Суду щодо природи даних відносин та дійсності Умов і Правил, що викладена в постанові Верховного Суду від 09.07.2018 року по справі №202/19403/13-ц, постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №705/6051/15-ц та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №265/7652/15-ц. Аналогічні висновки містяться також і в постановах ВСУ по справах №203/7644/13-ц (61-963св18) та №2604/29253/12-ц (61-2741св18). Крім того, відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, саме в якій містилась наступна інформація: «Я согласен(-на) с тем, что данное заявление вместе с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг и тарифами, правилами пользования, основными условиями обслуживания и кредитования, расположенными в рекламном буклете, составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился(-ась) с договором о предоставлении банковских услуг до его заключения и согласен(-на) с его условиями, экземпляр договора о предоставлении банковских услуг согласен(-на) получить путем самостоятельной распечатки с официального сайта www.a-bank.com.ua. Я обязуюсь выполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно самостоятельно знакомиться с их изменениями на сайте A-Банка www.a- bank.com.ua. Также подтверждаю, что ознакомлен(-а) и согласен(-на) с Условиями и Правилами предоставления услуг накопления Копилка и согласен(-на) оформить данную услугу. Подписывая данное заявление, я даю разрешение на обработку банком всех моих персональных данных с целью и на условиях, установленных в договоре о предоставлении банковских услуг. Подтверждаю, что я уведомлен(-а) о своих правах, связанных с хранением и обработкой моих персональных данных, определенных действующим законодательством, о цели сбора данных и лиц, которым передаются мои персональные данные. Я не планирую совершения сделок по поручению третьих лиц и в интересах третьих лиц. Возможность решающего влияния со стороны других лиц на проведение мной финансовых операций отсутствует. В случаях появления такого лица (контролера) обязуюсь сообщить об этом банк. Условия кредитования, ведомости о совокупной стоимости кредита мне разъяснены и понятны, рекламный буклет с тарифами, правилами пользования, основными условиями обслуживания и кредитования мной получен». Вважає, що таким чином, відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил. Посилаючись на ст.ст.1048,4054 ЦК України, вважає, що позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, - фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією) і повинен сплачувати процентну ставку. Тому просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідачка позов не визнала та пояснила, що у січні 2018 року вона отримала кредит в «Акцент-Банку» для купівлі побутової техніки. Для цього їй було видано кредитну картку, на якій був встановлений кредитний ліміт. Вона могла користуватися кредитним лімітом, що вона і робила брала з картки гроші, а потім клала їх на картку. Але за сімейними обставинами вона не в повному обсязі погашала кредит і за нею утворилася заборгованість. В липні 2020 року вона намір погасити кредит, поклала 4000 грн. на картку, після чого їй стали дзвонити колектори та вимагати погасити одночасно усю суму заборгованості. Після цього значно виросла процентна ставка за кредитом і вона припинила платити кредит. Вона використовувала кредитну картку, а саме знімала готівкові кошти з картки, розраховувалась нею за товари, також сплачувала з картки заборгованість за кредитом. Загалом вона отримала близько 10 тисяч гривень за цією карткою, із залишку кредитного ліміту банк самостійно списував ці кошти на погашення нарахованих відсотків по кредиту. Також вона сплатила по кредиту приблизно 10 тисяч гривень. Вона не може остаточно підрахувати суми щодо погашення кредиту, оскільки була постійна плутанина із відсотками по кредиту. З позовом вона не згодна з підстав, зазначених нею у відзиві.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додатково пояснив, що дійсно отримання кредитної картки відповідачкою по її заяві від 06.01.2018 це не єдиний кредитний продукт, який був наданий їй банком. Але отриманий відповідачкою кредит за кредитною карткою це предмет спору по їхній позовній заяві. 18.01.2018 між банком та відповідачкою також був укладений ще один кредитний договір, за яким вона отримала кредит «Розстрочка» строком на 9 місяців на купівлю смартфону «Huawei» на суму 2879 грн. І відповідно до умов цього кредиту його можливо було погашати тільки на спеціальний рахунок, для чого з`являтися особисто в банк. Для того щоб спростити відповідачці погашення кредиту їй було запропоновано отримати кредитну картку для використання її при погашенні споживчого кредиту «Розстрочка». Первісно на цій кредитній картці було встановлено нульовий кредитний ліміт і вона її використовувала тільки для поповнення готівкою в терміналі самообслуговування на оплату споживчого кредиту «Розстрочка». Потім їй було збільшено кредитний ліміт і в неї з`явилась можливість отримувати по цій кредитній картці кредитні кошти, розраховуватись нею за товари, що вона й робила. Кредит «Розстрочка» на купівлю смартфону був до вересня 2018 року. Потім 22.09.2018 відповідачка оформила ще один кредит «Розстрочка» строком на 9 місяців на суму 4718 грн. на купівлю холодильника. Відповідачка також погашала цей новий кредит «Розстрочка» за допомогою отриманої кредитної картки. користувалась наданим кредитним лімітом. Всі ці три кредити є окремими банківськими продуктами. Відповідачка надала банку згоду списувати грошові кошти, які вона вносила на рахунок на банківську картку, на погашення кредитів «Розстрочка». На даний час у відповідачки відсутня заборгованість за кредитами «Розстрочка» та наявна заборгованість за кредитом, отриманим на кредитну банківську картку, про стягнення якої банком і подано даний позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.01.2018 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» і відповідачкою ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, що підтверджується анкетою-заявою від 06.01.2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.8-зворотня сторона).

28.04.2021 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила в шлюбі прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 31, 32).

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 29.08.2021 року в результаті порушення відповідачкою умов договору за нею утворилася заборгованість в розмірі 17986,04 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 11640,31 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6345,73 грн. (а.с. 7-8).

Згідно довідки АТ «Акцент-банк», ОСОБА_4 за договором від 06.01.2018 року було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та надані картки № НОМЕР_2 , видана 06.01.2018 року зі строком дії до серпня місяця 2021 року; № НОМЕР_3 , видана 16.07.2020 року зі строком дії до березня місяця 2027 року (а.с.42).

Згідно довідки за лімітами АТ «Акцент-банк», ОСОБА_4 за договором б/н від 06.01.2018 року було встановлено 06.01.2018 року ліміт 0,00, який збільшено 26.09.2018 року до 14000 грн, 02.06.2020 року зменшено до 12653,77 грн, 17.07.2020 року зменшено до 8553,77 грн (а.с.43).

Згідно виписки по рахунку АТ «Акцент-банк», ОСОБА_4 по картці № НОМЕР_2 за період з 06.01.2018 року по 24.11.2021 року періодично поповнювала картковий рахунок, здійснювала карткою оплату товарів, знімала готівкові кошти, усього витрати по картці № НОМЕР_2 склали 44027,76 грн., також нею було поповнено в терміналі ПриватБанку картку № НОМЕР_3 на суму 4100 грн. (а.с.44-45).

Згідно довідки АТ «Акцент-Банк» від 25.01.2023 року про рух коштів по картці ОСОБА_4 № НОМЕР_3 , з картки списували відсотки за використання кредитного ліміту, поповнювалася картка у терміналі, знімалася готівка в банкоматі (а.с.101-103).

Між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 18.01.2018 було укладено споживчий кредит на суму 2879 грн. на купівлю смартфону «Huawei» вартістю 3599,00 грн., що підтверджується заявою позичальника АВН0F769 від 18.01.2018, паспортом кредиту про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, графіком погашення кредиту (№АВН0F769 від 18.01.2018 року, рахунком постачальника ФОП ОСОБА_7 від 18.01.2018 (а.с.104-107).

Між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 22.09.2018 було укладено споживчий кредит на суму 4718 грн. на купівлю холодильника «VESTFROST» вартістю 5898,00 грн., що підтверджується заявою позичальника АВН0R977 від 22.09.2018, паспортом кредиту про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, графіком погашення кредиту (№АВН0R977 від 22.09.2018 року), рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_8 від 22.09.2019 (а.с.108-112).

Згідно заяви на договірне списання коштів (регулярний платіж) від 22.09.2018 року, ОСОБА_9 доручила Банку здійснювати договірне списання коштів з карткового рахунку № НОМЕР_2 на її поточний рахунок НОМЕР_4 , регулярний платіж у розмірі 576,86 грн. 28 числа кожного місяця, починаючи з 28.10.2018 року по 21.06.2019 року (а.с.113).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За положеннями ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їхнього відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Також згідно змісту статей 633, 634 ЦК України необхідно вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка (штраф, пеня) поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В заяві-анкеті позичальника від 06 січня 2018 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач крім безпосередньо заборгованості за тілом кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом.

На підтвердження позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості, банком надано суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», якими визначені, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме зміст цих Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» розуміла відповідачка, що саме з ними вона ознайомилася і погодилася, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим Банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, підтвердження про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг не надані, а в анкеті-заяві домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами відсутня, надані Банком витяги з Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» судом не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін.

У даній справі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п.19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Беручи до уваги основні засади цивільного законодавства та необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищенаведеному рішенні зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Відтак, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачка на підставі анкети-заяви від 06.01.2018 року отримала у відповідача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, яким вона користувалася, зокрема, за допомогою цієї кредитної картки сплачувала за двома іншими отриманими нею у відповідача споживчими кредитами «Розстрочка» на купівлю смартфона та холодильника, також знімала з кредитної картки готівкові кошти в банкоматі, розраховуватись нею за товари. За отримані за кредитною карткою кредитні кошти відповідачка своєчасно в повному обсязі не сплачувала банку та за нею утворилася заборгованість.

Згідно з розрахунком банку заборгованість за кредитом, тобто за фактично отриманими за кредитною карткою відповідачкою коштами, станом на 29.08.2021 складає 11640,31 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 11640,31 грн.

В той же час, з огляду на встановлені обставини, приведені правові норми та правові висновки, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за договором кредиту відсутні, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь банку заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 6345,73 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1469,11 грн. (11640,31 грн. х 2270,00 грн. : 17986,04 грн. = 1469,11 грн.).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», місцезнаходження: 49074, м.Дніпро, вул.Батумська, 11, , до ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.01.2018 року, яка виникла станом на 29.08.2021 року, а саме заборгованість за кредитом у сумі 11640 (одинадцять тисяч шістсот сорок) грн. 31 коп. та судові витрати у сумі 1469 (одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять) грн. 11 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 20.03.2023 року.

Суддя О.А. Рибкін