Справа № 2-1431/10
Провадження №6/523/141/23
У Х В А Л А

"31" березня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі заяву акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою, в якій просить видати дублікати виконавчих листів у справі № 2-1431/10, виданих 07 вересня 2010 року Суворовським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду від 22 червня 2010 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 899145,89 грн., та в рівних частинах судовий збір у сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а також поновити строк для пред`явлення їх до виконання, посилаючись на те, що дані виконавчі листи не зверталися банком до виконання, оскільки Суворовським районним судом м. Одеси було винесено рішення щодо основного боржника за кредитним договором ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та рішення про виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та зняття їх з реєстраційного обліку. Оскільки за даними виконавчими листами банк не задовольнив свої вимоги, тому він просить поновити строк пред`явлення виконавчих листів про стягнення заборгованості із поручителів за кредитним договором, якими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься клопотання представника заявника про розгляд справи за його відсутності.

Також суд враховує, що представником стяувача на адресу боржників надіслано копії заяви з додатками.

Боржниці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. Також, одночасно з поданням заяви до суду, їм було направлено копію заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України н еявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року позовПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості було задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 899145,89, та в рівних частинах судовий збір у сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення суду набрало законної сили 21 липня 2010 року.

За заявою представника позивача були видані виконавчі листи на виконання рішення суду від 22 червня 2010 року.

Проте, як зазначає представник стягувача виконавчі листи для виконання даного рішення суду у виконавчу службу не пред`являлися, що підтверджується довідкою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі того, що боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є лише поручителями кредитним договором, у рамках справи № 2-529/10 Суворовським районним судом м. Одеси було винесено рішення щодо основного боржника за договором ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказана інформація підтверджується також даними АСВП та відомостями Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За змістом ч.1 п.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції від 25 жовтня 2012 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1)виконання судових рішень -з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,-з наступного дня після його постановлення.

З прийняттям нового закону "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року строк пред`явлення виконавчих листів до виконання було збільшено з одного року до трьох років (ст.12 Закону). Пунктом 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1404-VIII визначено, що строк пред`явлення документа обчислюється за правилами ст. 12 нового Закону в ситуації, якщо він ще не минув згідно з правилами ст. ст. 22, 23 старого Закону станом на 5 жовтня 2016 року (день набрання чинності новим Законом).

Проаналізувавши положення статтей Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа минув 21 липня 2011 року, тобто до набрання чинності нового Закону, а тому в даному випадку такий строк не може бути збільшений до трьох років, оскільки норми нового Закону зворотної сили не мають.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення. Європейським судом звернуто увагу і на ту обставину, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (ст.1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

В той же час, описані заявником підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у вказаній справі не можуть вважатися поважними, а тому суд вважає, що зі сторони заявника не зазначено жодної обставини, яка б об`єктивно перешкоджала стягувачу вчинити процесуальні дії у визначений законом строк, а також не надано доказів, які б вказували на поважність причини пропуску вказаного строку.

Відповідно до пп. 17.4 п.17 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Проте, у своїй заяві представник заявника не зазначає обставини, на підставі яких суд має видати дублікат виконавчих листів, та де на даний час знаходяться їх оригінали.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про видачу дублікатів виконавчих документів та про поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 433, пп. 17.4 п.17 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Ухвала складена та підписана 31 березня 2023 року.

Суддя