Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4875/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.04.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача батько, ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама, ОСОБА_5 . Останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1 .

Після смерті його матері залишись спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України є її сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер у жовтні 2020 року. Спадщину після смерті матері не прийняв. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є дітьми померлого (відповідачів). Позивач зазначає, що спір за спадщину відсутній.

Позивач по справі спадщину прийняв у відповідності до ст. 1268 ЦК УКраїни. Постійно був зарестрований і проживав на день смерті ОСОБА_5 в спадковому будинку разом з нею.

Позивач зазначив, що звертався із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса, однак у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, видати свідоцтво про право на спадщину не є можливим.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.79).

Відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, рівності та диспозитивності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача батько, ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла позивача мама, ОСОБА_5 , останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1 .

Встановлені судом обставини підтверджується свідоцтвами про смерть зазначених осіб, свідоцтвом про народження позивача, довідкою про місце проживання та склад сім"ї спадкодавця (а.с.8, 9, 10, 18).

Після смерті ОСОБА_5 залишись спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Фанчиківської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі державного акта серії І-ЗК №003818, виданого на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 30.04.1998 року №227, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 212 (а.с.19).

Також за ОСОБА_5 рахується житловий будинок по АДРЕСА_1 згідно погосподарськолї книги № 3, особовий рахунок господарства № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою № 671 від 01.09.2022 року, виданою старостою Фанчиківського старостинського округу М.Козьмою (а.с. 19).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України є її сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер у жовтні 2020 року. Спадщину після смерті матері не прийняв. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є дітьми померлого, залучені до участі у справі, як відповідачи.

Позивач по справі спадщину прийняв у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно був зарестрований і проживав на день смерті ОСОБА_5 в спадковому будинку разом з нею, що підтверджується довідкою №70-1 від 26.11.2019 року (а.с.18).

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

16.09.2022 року державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори відмовила в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, що стверджується: листом від 16.09.2022 року №193/01-16 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 20, 67-68).

Оригінал правовстановлюючого документа на право власності на землю у позивача відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК).

Відповідно до статей 10-13 розділу III Інструкції про порядок реєстрації будинків і садиб у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 p., затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року (втратив чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Як випливає з цього нормативного акту, запис у погосподарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності.

Відповідно до ч 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інституція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, (передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад ухвалення органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог, суд приймає рішення про повне задоволення заявлених вимог.

Питання про розподіл судових витрат суд не вирішував враховуючи відсутність заяв сторін, відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності в цілому на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами загальною корисною площею 55.2 кв.м., в тому числі житловою 20.2 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0.89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Фанчиківської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі державного акта серії І-ЗК №003818, виданого на підставі розпорядження Виноградівської райдерж`адміністрації від 30.04.1998 р.№227, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 212.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 03.04.2023 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк