ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/356/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

сторін:

представник апелянта ОСОБА_1 ,

заявник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/12609/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року (постановлену суддею Позняком В.М.) про забезпечення позову в справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову до пред`явлення позову про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 покликалася на те, що вона має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та передбачених штрафних санкцій. Вказує, що 25 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкту нерухомості в с.Байківці Тернопільського району на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0501.

Згідно вказаного договору ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання частково фінансувати будівництво двоповерхового котеджу на частині земельної ділянки, яка належить ОСОБА_5 на праві власності площею 0.037 га, в орієнтовному обсязі 22000 доларів США, що за згодою сторін є оціночною вартістю власності. Відповідно до пунктів 1, 2 вказаного договору, ОСОБА_2 було сплачено 6600 доларів США готівкою, як перший внесок, та 15400 доларів США, які були внесені рівними частинами впродовж терміну вказаного у договорі. ОСОБА_5 взяті на себе зобов`язання не виконав, за його проханням між ними 28 квітня 2022 року було укладено додаткову угоду. Строком закінчення вказаної угоди є 30 вересня 2022 року. Разом з тим, з моменту укладення вказаних угод ОСОБА_5 не вчинив будь-яких дій щодо продовження будівництва чи його завершення.

Згодом, ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_5 має намір продати земельну ділянку разом з недобудованими котеджами та досяг попередньої згоди з покупцем щодо укладення договору купівлі-продажу, підготував ряд документів, в тому числі отримав нотаріально посвідчену згоду дружини на відчуження майна. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 має можливість ухилитись від виконання підписаних ним угод та намір отримати грошові кошти від третіх осіб. У разі невжиття заходів забезпечення позову, якщо договір купівлі-продажу буде укладений та сторона, яка набуде право власності на земельну ділянку з об`єктом незавершеного будівництва, стане добросовісним набувачем і витребувати майно з чужого незаконного володіння стане неможливим.

У зв`язку з викладеним просив суд забезпечити позов шляхом заборони відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0501.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0501.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2022 року виправлено в ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року допущену описку в резолютивній частині ухвали, а саме в другому абзаці зазначено кадастровий номер земельної ділянки, яку заборонено відчужувати «:02:001:0501», замість «:02:002:0501».

Не погоджуючись із ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року, ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував, хто є власником земельної ділянки, що призвело до порушення його прав. 13 вересня 2022 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0501 та на час постановлення оскаржуваної ухвали уже був її власником, про що наявна інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім цього, заявником не доведено зв`язок між змістом порушеного права зі способом і наслідками забезпечення позову. Застосовані заходи не відповідають меті вжиття цих заходів.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

10 березня 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суд від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що в порушення умов договору про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкту нерухомості, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , останній самостійно в односторонньому порядку припинив виконання та відчужив земельну ділянку на якій знаходився об`єкт інвестування. Крім того, ОСОБА_2 готує інший позов про визнання удаваним договір купівлі-продажу земельної ділянки :02:001:0501) від 13 вересня 2022 року, який укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Присяжнюк М.О. свою апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Заявник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що існує реальний спір про право щодо нерухомого майна та у випадку незабезпечення позову існує загроза в тому, що спірне майно може бути відчужене, що в подальшому утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

25 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкту нерухомості у с.Байківці Тернопільського району на належній ОСОБА_5 земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0501.

ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову покликається на те, що на виконання умов цього договору нею сплачено 6600 доларів США готівкою, як перший внесок, та 15400 доларів США, які були внесені рівними частинами впродовж терміну вказаного у договорі. Оскільки ОСОБА_5 не виконує умови договору, ОСОБА_2 має намір звернутись в суд із позовом про захист порушеного права шляхом стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів.

Станом на час подання заяви про забезпечення позову та вирішення її судом власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501 був не ОСОБА_5 , а інша особа ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 309715083, дата формування витягу 13 вересня 2022 року.

Із змісту зазначеного витягу вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501 є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2022 року, дата та час держаної реєстрації права власності 13 вересня 2022 року 17:14:21.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Суд першої інстанції помилково зазначив, що предметом спору є право щодо нерухомого майна та у випадку незабезпечення позову існує загроза в тому, що спірне майно може бути відчужене, що в подальшому утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд першої інстанції не врахував, що предметом спору є стягнення грошових коштів та не встановив наявності зв`язку між вжитим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Враховуючи, що предметом спору є стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 , який на час вирішення питання про забезпечення позову не був власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, тому відсутні підстави для забезпечення позову визначеним судом способом.

Вжитий судом захід забезпечення позову порушує права ОСОБА_6 , який не є стороною спору і до якого ОСОБА_2 не пред`являла жодних вимог.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову про стягнення грошових коштів шляхом заборони відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 03 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді