Номер справи 237/1246/23
Номер провадження 2/237/596/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.03.23 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.

при секретарі Бахтіяровій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове Покровського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.

Позивач зазначає, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , про що Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Донецькій області було зроблено актовий запис № 915, 10вересня2010 року та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу вони мають дитину: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане 19жовтня 2012 року.

Спільне життя з дружиною не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що вони є різними людьми. Сім?я розпалася вже декілька років тому та існує формально. Вони переконались, що кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу і тому вирішили розірвати шлюб.

Після їх фактичного припинення шлюбних відносин дитина, залишились проживати з відповідачкою. За домовленістю з нею позивач постійно піклується про дитину, бере участь у її вихованні. Але останнім часом дочка фактично живе з ним, а мати її постійно роздратована з цього приводу, що знов таки призводить до сварок та скандалів між ними. З моменту роз`їзду з відповідачкою вона приділяє мало часу дитині, бо хоче налагодити своє особисте життя, більше приділяє увазі собі та своїм подругам, дитина постійно знаходяться разом з позивачем і часто не хоче повертатися до матері. Гроші, які дає позивач на утримання дитини, відповідачка витрачає на власний розсуд та відпочинок в той час, як сама не працює і не намагається працевлаштуватися.

Позивач повідомляє, що проживає окремо в квартирі. Має стабільний та високий заробіток, має можливість дати дитині освіту і добробут. Донька вже доросла і виявила бажання жити з позивачем, їй подобається з ним проводити час, подобається те, що він не забороняє їй приводити до дому своїх подруг, подобається його ставлення до неї

Колишня дружина проти такого перебігу подій, взаєморозуміння у цьому питанні вони не досягли. На думку позивача через те, що маючи в руках як засіб маніпуляції, повне управління їх дитиною, відповідачка часто шантажує позивача тим, що в разі невиконання їм її забаганок, стосовно її фінансового забезпечення, вона забере доньку та поїде до іншої країни.

Беручи до уваги її постійні погрози, позивач має реальні побоювання, що в нинішній ситуації яка склалася в нашій країні відповідачка дійсно зможе реалізувати свій план без його на те згоди.

Відповідачка не може дати дитині ні належного виховання, ні матеріального забезпечення.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок.

У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.

Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

У відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі ст. 3,76,79,80,175,184 ЦПК, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», статей 160, 161 СК України, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України в Донецькій області, 26.07.1999 року,адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_4 та ОСОБА_2 ,паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Селидівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 26.10.2010 року, адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_6 , про що Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Донецькій області було зроблено актовий запис № 915, 10вересня 2010 року та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане 19жовтня 2012 року, залишивши її на повному утриманні та вихованні ОСОБА_1 за його адресою проживання.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Гірник, громадянку України, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецький апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Ліпчанський