ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 2-328/4-2001
Номер провадження 22-ц/818/551/23
У Х В А Л А

31 березня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (судді-доповідача) - Мальованого Ю.М.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2001 року в складі судді Плетньова В.В. у справі № 2-328/4-2001 за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Харківський дослідний завод приладобудування «Система» про стягнення суми за договором та відшкодування моральної шкоди, зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Харківський дослідний завод приладобудування «Система» до ОСОБА_1 , Приватної фірми «Спінор» про визнання договору недійсним, позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Харківський дослідний завод приладобудування «Система» про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2001 року позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Харківський дослідний завод приладобудування «Система» (далі - ВАТ «ХДЗП «Система») про стягнення суми за договором та відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення; зустрічний позов ВАТ «ХДЗП «Система» до ОСОБА_1 , Приватної фірми «Спінор» про визнання договору недійсним задоволено, позов ОСОБА_2 до ВАТ «ХДЗП «Система» про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

06 лютого 2023 року ОСОБА_1 на вказане судове рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року справу № 2-328/4-2001 витребувано з Київського районного суду м. Харкова.

27 березня 2023 року до апеляційного суду надійшов лист Київського районного суду м. Харкова, відповідно до якого вищевказана справа була знищена у зв`язку із вичерпанням строків зберігання. Також, судом першої інстанції направлено копію рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2001 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підпунктом 13 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції 2017 року передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 20 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України, у редакції 2004 року, неоскаржені судові рішення, ухвалені судом першої інстанції до набрання чинності цим Кодексом, набирають законної сили у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України 1963 року.

Відповідно до статті 292 ЦПК УРСР 1963 року апеляційні скарги, апеляційне подання прокурора на рішення суду першої інстанції можуть бути подані протягом одного місяця з наступного дня після проголошення рішення.

Якщо в справі ухвалено додаткове рішення, зазначене в частині першій цієї статті, то строк на апеляційне оскарження обчислюється з наступного дня після його проголошення.

Скарги, подання на ухвали суду першої інстанції подаються протягом п`ятнадцяти днів з наступного дня після їх ухвалення.

Скарги, подання, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд за заявою особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Рішення суду першої інстанції ухвалено 23 травня 2001 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення сплинув 22 червня 2001 року. Апеляційна скарга на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2001 року подана 06 лютого 2023 р, тобто, поза межами строку на його оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції йому стало відомо тільки 30 грудня 2022 року з листів прокуратури Харківської області. Копію судового рішення, ухваленого за результатами зазначеного розгляду Київським районним судом м. Харкова він отримав 02 лютого 2023 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеної норми права, слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічного висновку про застосування норми права у подібних відносинах дійшла Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що йому не було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції після скасування президією Харківського обласного суду рішення Київського районного суду від 22 січня 1999 року та направлення справи на новий розгляд .

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2001 року при новому розгляду справи 22 травня 2001 року ОСОБА_1 уточнював позовні вимоги. Також в судовому засіданні заперечував проти позову ВАТ «Харківський дослідний завод приладобудування «Система» та зазначав щодо необхідності стягнення 7848556,68 грн за договором та таку ж суму моральної шкоди.

Отже, позивач був обізнаний про розгляд справи судом першої інстанції, брав у ньому участь що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску такого строку (пункт 1 частини 2 статті 358 ЦПК України). Обставин непереборної сили, що унеможливлювали подання апеляційної скарги протягом 20 років та доказів на підтвердження таких обставин, ОСОБА_1 не наведено.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2001 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2001 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина