Єдиний унікальний номер судової справи №678/203/19
Номер провадження №2-о-678-8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року смт Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Лазаренка А. В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової Т. Л., Козки Л. М.,

Непийводи Л. Д.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Бабкова А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Летичів у порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Летичівський районний сектор управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення (факту постійного проживання на території України)

встановив:

25 лютого 2019 року до суду надійшла зава про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що 04.04.1980 року йому було видано паспорт радянського зразка, який на даний час втрачено. З 1963 по 1980 рік він проживав у селі Сахни Летичівського району Хмельницької області. 3 1980 році проживав у місто Вінницю. 03.03.1984 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_2 . В 1987 році дружина виїхала до своїх батьків у місто Череповець Вологодської області (раніше територія СРСР, на даний час російська федерація). ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Він періодично приїжджав до дружини з дітьми, але робив все можливе, щоб їх забрати до своїх батьків в село Сахни . В грудні 1991 року дружина повідомила, що хоче зі розлучитися. Для того, щоб зберегти сім`ю, він жив разом з її батьками, але періодично повертався до своїх батьків в село Сахни. 30.06.1998 року Череповецьким міським народним судом Вологодської області їхній шлюб було розірвано. З 1999 року і по сьогоднішній день він більше ніколи не виїжджав за межі України. Маючи паспорт радянського зразка, він вчасно не зміг замінити його на паспорт громадянина України, оскільки в 2000 році був засуджений і перебував в місцях позбавлення волі. Пізніше він звернувся до Летичівського районного сектору ДМС України для отримання паспорта громадянина України, але йому було відмовлено та запропоновано звернутися до Генерального Консульства російської федерації і отримати паспорт громадянина росії, або надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України 24.08.1991 року, 13.11.1991 року. Встановлення факту постійного проживання на території України в період 24.08.1991 року йому необхідне для одержання паспорта громадянина України.

04 березня 2019 року заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

29 березня 2019 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

03 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі.

09 грудня 2022 року представник Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Фортельна Ю. Ю. подала додаткові пояснення, відповідно до яких вважають вимогу про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року такою, що не підлягаю задоволенню.

У судовому засіданні заявник пояснив, що народився та майже все життя проживав в Україні. Під час переоформлення паспортів, він не зміг отримати паспорт України, оскільки тривалий час перебував на заробітках та у зв`язку з відсутністю коштів на виготовлення документів. Просить задовольнити заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи Бабков А. В. пояснив, що заява задоволенню не підлягає, оскільки заявник не виконав взяті на себе зобов`язання по припиненню іноземного громадянства.

09 березня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутність та без звукозапису. Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

09 березня 2023 року Бабков А. В. подав заяву про розгляд справи у його відсутність та без звукозапису, проти заявлених вимог заперечує.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 вересня 2018 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 172, виданої Летичівською селищною радою 02 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 157, виданої Летичівською селищною радою 07 вересня 2018 року, ОСОБА_1 проживав по АДРЕСА_1 з листопада 1999 року по 12 листопада 2000 року, з 15 грудня 2004 року по 29 листопада 2007 року, з 01 грудня 2011 року і проживає на даний час.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрований: АДРЕСА_1 з 01 грудня 2011 року.

Згідно відповіді Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області №6823.29-147/6823.29.1-19 від 29 березня 2019 року, в ході розгляду заяви ОСОБА_1 , останній в 1999 році перебуваючи в громадянстві російської федерації в`їхав на територію України на постійне проживання. Згідно поданої ОСОБА_1 заяви від 29 січня 2012 року, він взяв на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України, проте не виконав зобов`язання. Таким чином, на час відповіді, він продовжує перебувати у громадянстві російської федерації.

Згідно листа Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області № 3501.3-2019/5.2-19 від 12 квітня 2019 року, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області місце реєстрації заявника з 26 квітня 1989 року: АДРЕСА_2 по паспорту колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 , виданому 04 квітня 1980 Летичівським РВВС Хмельницької області.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації № 0.184-7997/0/15-20-Вих від 11 березня 2020 року, відомостей про перетинання державного кордону України громадянином російської федерації ОСОБА_1 у період з 10 березня 2015 року по 10 березня 2020 року відсутні.

Згідно зобов`язання припинити іноземне громадянство, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації, зобов`язується протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство (підданство) російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. У разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації, зобов`язується подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 у зв`язку із тяжким фінансовим становищем та відсутністю роботи, він не зміг оформити документи на відказ від російського громадянства, просить продовжити йому громадянство України.

Як вбачається з довідки про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України та територіальне походження від 25 березня 2014 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набув громадянство України за територіальних походженням на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме: не виконав подане відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає.

Як вбачається з подання від 25 березня 2014 року, прийнято рішення Управління МВС України в Хмельницькій області від 28 лютого 2014 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 скасувати у зв`язку з невиконанням рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням: а саме: невиконанням поданого 03 лютого 2012 року зобов`язання припинити громадянство рф.

Відповідно до листа Управління ДМС України в Хмельницькій області, ОСОБА_1 звернувся до СГІРФО Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Під час подачі заяви особа пред`явила паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 , виданий 12.04.1980 року ВВС Летичівського райвиконкому Хмельницької області з відміткою про реєстрацію місця на території російської федерації в період з 11.11.1990 року по 08.10.1999 року. 28 лютого 2012 року Управління МВС України в Хмельницькій області прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням. Однак, у зв`язку із невиконанням поданого зобов`язання припинити іноземне громадянство, Управлінням ДМС України в Хмельницькій області 16 квітня 2014 року скасовано рішення про набуття громадянства України. У зв`язку з тим, що на час надання відповіді, паспортний документ, що підтверджує належність до громадянство російської федерації ОСОБА_1 відсутній, порушити клопотання про набуття громадянства України останнім не виявилося можливим.

Як вбачається з паспорту громадянина СРСР ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 є прописка від 11 листопада 1990 у росії, АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 вибув з вказаного місця реєстрації 08 жовтня 1999 року, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина СРСР та адресним листком вибуття.

Як вбачається з листа Генерального консульства росії у Львові № 2222 від 26 серпня 2021 року, висновок про наявність чи відсутність в особи російського громадянства приймається за результатами перевірки. Ініціювання проведення перевірки може лише ОСОБА_1 особисто, звернувшись з заявою до Генерального консульства. При цьому, у заявника має бути документ, який посвідчує його особу (паспорт, в тому числі із закінченням терміну дії, завірена копія Форми № 1 тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закон України «Про громадянство України», належність до громадянства України, громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до пп. а) п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), 7. Встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи викладене, встановлені судом обставини свідчать про те, що заявник станом на 24 серпня 1991 та станом на 13 листопада 1991 року постійно не проживав на території України, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні заяви.

ОСОБА_1 досі перебуває у громадянстві російської федерації, що підтверджується відомостями, викладеними ним у заяві про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, а також листком вибуття, доданим ним до заяви.

Враховуючи те, що у заявника у паспорті громадянина колишнього СРСР є відмітка про реєстрацію на території росії, а також те, що заявник є громадянином російської федерації, не виконав взяті на себе 03 лютого 2012 року зобов`язання припинити іноземне громадянство, заява про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вимоги процесуального закону, судові витрати при розгляді справ окремого провадження не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 34, 42-43, 49, 76-83, 89, 128, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 293-294, 315-316, 318-319, 351-352, 354-355 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про громадянство України»,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя підпис А. В. Лазаренко

Суддя А. В. Лазаренко