ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2565/23 Справа № 187/1330/18 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В., Никифоряка Л.П., розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення від 01 квітня 2021 року та додаткове рішення від 26 квітня 2021 року Петриківського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №187/1330/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа: служба у справах дітей Петриківської селищної ради, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Додатковим рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року стягнуто із відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати на правову допомогу.

Із вказаними судовими рішеннями не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, яка надійшла безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У ч.3 ст. 354 ЦПК України зазначено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 01 квітня 2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, а його повний текст виготовлено 09 квітня 2021 року. 26 квітня 2021 року без участі сторін ухвалено додаткове рішення. Апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 30 грудня 2022 року, тобто із порушення строку на апеляційне оскарження, що встановлений ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додає заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку із неотриманням копій повних текстів оскаржуваних рішень; карантинними обмеженнями; неповідомленням її та її представника про час та дату судового засідання; значною віддаленістю суду від місця її проживання. Зазначає, що про оскаржувані рішення їй стало відомо у зв`язку із стягненням з неї в примусовому порядку аліментів та отримання відповіді із органів ДВС 06 грудня 2022 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (ч. 2 ст. 358 ЦПК України).

Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 26.01.2022 року у справі 345/3838/14-ц та від 14.12.2020 року у справі №521/2816/15-ц, за правилами частини третьої статті 354 та частини другої статті 358 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Отже, положення частини другої статті 358 ЦПК України дають право суду на поновлення строку на апеляційне оскарження, але не вказують про обов`язок вчинення таких дій.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилалась на те, що про оскаржувані судові рішення їй стало відомо лише у грудні 2022 року після відкриття виконавчого провадження та стягнення в примусовому порядку з неї на користь позивача аліментів .

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зверталась в рамках розгляду справи №187/1330/18 із зустрічним позовом, приймала участь у судових засіданнях сама та через свого представника ОСОБА_3 , подавала заяви та клопотання, тобто приймала активну участь у розгляді справи, а також повідомлялась про дати судових засідань шляхом направлення судових повісток через смс-повідомлення, зокрема й судового засідання призначеного на 01 квітня 2021 року та на 26 квітня 2021 року.

Таким чином, апелянт був залучений до участі у справі, приймав активну участь у її розгляді та повідомлявся про її розгляд як через представника так і особисто, однак з апеляційною скаргою вона звернулась тільки у грудні 2022 року, тобто більше ніж через півтора року після ухвалення оскаржуваних рішеннь.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального права.

Також, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain», заява № 11681/85).

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Данні положення кореспондуються з положеннями ч.1 ст. 44 ЦПК України, в якій зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Європейський суд з прав людини зазначає, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року заява №236/03).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (п. п. 33, 34 рішення ЄСПЛ від 20 червня 2011 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі №201/11460/19 та від 26 квітня 2021 року у справі №753/7619/19.

Таким чином, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження більше ніж на рік.

Також слід зазначити, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Отже, застосування апеляційним судом процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні рішень суду першої інстанції від 01 квітня 2021 року та 26 квітня 2021 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Керуючись ст. 357, ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення від 01 квітня 2021 року та додаткове рішення від 26 квітня 2021 року Петриківського районного суду Дніпропетровської області відмовити.

Цивільну справу №187/1330/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа: служба у справах дітей Петриківської селищної ради, повернути до Петриківського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: