Справа № 461/2321/20Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 22-з/811/226/22 Доповідач в 2-й інстанції Мікуш Ю. Р.
УХВАЛА

31 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

розглянувши в м. Львові заяву заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (далі - ПрАТ «Львівобленерго») на його користь 11 715,14 грн майнової шкоди та 1 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; зобов`язати відповідача відновити подачу електричної енергії в квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 11 червня 2020 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року та постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду про ухвалення у справі додаткового рішення щодо вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 119,34 грн за шахрайське нарахування за спожиту електричну енергію за період з 01 травня 2018 року до 01 лютого 2019 року.

Верховний Суд ухвалою від 13 вересня 2021 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

У жовтні 2022 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив ухвалити додаткове рішення щодо позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на його користь 100 грн за викрадений запобіжник та 1 053 грн за пошкодження вхідних проводів електропостачання квартири при відключенні такої шляхом перерізування.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

У жовтні 2022 року аналогічна заява надійшла на розгляд Львівського апеляційного суду.

Протоколом повторного автоматичного розподілу справи між суддями у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 заяву передано судді-доповідачу Мікуш Ю.Р.

Заява мотивована тим, що у прохальній частині позовної заяви, зокрема у пункті 3 зазначено: «Стягнути з відповідача на мою користь 11 715,14 грн за завдану майнову шкоду та 1 100 000 грн за завдану моральну шкоду. Майнова шкода складається, зокрема з витрат понесених саме 100 грн за викрадений запобіжник та 1 053 грн за пошкодження вхідних проводів електропостачання квартири при відключенні такої шляхом перерізування».

Стверджує, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь 100 грн за викрадений запобіжник та 1 053 грн за пошкодження вхідних проводів електропостачання квартири при відключенні такої шляхом перерізування не вирішено, оскільки зміст мотивувальної частини постанови не містить висновків про підстави відмови у задоволенні цих позовних вимог.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення апеляційний суд дійшов висновку , що підстав для її задоволення немає, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (ст. 270 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що суд не вирішив його позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь 100 грн за викрадений запобіжник та 1 053 грн за пошкодження вхідних проводів електропостачання квартири при відключенні такої шляхом перерізування, проте такі аргументи є безпідставними, оскілки судом у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди відмовлено у повному обсязі за недоведеністю, тобто в тому числі і в зазначених в заяві вимогах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підстави вважати, що судом не вирішено позовних вимог, на які посилається заявник, як і підстави, визначені у статті 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення у справі відсутні.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш Судді: О.М.Ванівський Н.П.Крайник