Справа № 530/1604/21
Номер провадження 2-п/530/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Тараненко Т.І., представника заявника Сегеди Л.М., за довіреністю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків цивільну справу за заявоювідповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом

Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, місце знаходження: м. Полтава, вул. Короленка, 7, Полтавської області до ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: с. Волошкове, Полтавського району, Полтавської області про відшкодування виплачених коштів , -

ВСТАНОВИВ :

07.02.2023 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.06.2022 року по цивільній справі № 530/1604/21.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.06.2022 р. по справі 530/1604/21 за позовні вимоги Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, місце знаходження: м. Полтава, вул. Короленка, 7, Полтавської області до ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: с. Волошкове, Полтавського району, Полтавської області про відшкодування виплачених коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: с. Волошкове, Полтавського району, Полтавської області на користь вимоги управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, місце знаходження: м. Полтава, вул. Короленка, 7, Полтавської області, , МФО 820172 в Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA0008349, залишок надміру виплачених коштів допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.11.2016 року по 31.10.2018 року у розмірі 25219 (двадцять п`ять тисяч двісті дев`ятнадцять ) гривень 03 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн..

ОСОБА_2 у своїй заяві про перегляд заочного рішення вказує, що про існування рішення ОСОБА_2 стало відомо 18.01.2023 року після звернення до Зіньківського районного суду Полтавської області. Повне заочне рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.06.2022 року їй не було вручене у день його проголошення і не було надіслано за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , а надіслане за адресою: с. Дейкалівка Полтавського району Полтавської області. В другій половині січня 2023 року під час зняття коштів з банківської картки вона виявила, що її банківська картка заблокована. Під час звернення до відділення банку Креді Агріколь працівники банку повідомили, що банківську картку заблокувала Зіньківська ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Звернувшись до відділу виконавчої служби дізналась, що відкриті виконавчі провадження АСВП № 70423671 та АСВП № 70423797 про стягнення з ОСОБА_2 на користь управління соціального захисту населення Полтавської РДА 25219 грн. 03 коп. раніше виплачених коштів грошової допомоги малозабезпеченим сім`ям та 2270 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки вона не була присутньою під час розгляду справи, судові повістки про виклик направлялись за адресою с. Дейкалівка Полтавського району Полтавської області, а не за адресою її зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , а тому просить скасувати заочне рішення суду від 22.06.2022 року.

Суд, зачитавши заяву ОСОБА_2 , та заслухавши її в судовому засіданні яка вказала, що дійсно була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 але проживала в період з 2016 по 2019 рік за адресою с. Дейкалівка, Зіньківського району, про що нею було зазначено у заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги. Чому вона не повідомила управління соціального захисту про зміну свого проживання, вона пояснити суду не може. Також вказала, що вона в червні місяці 2019 року виїхала разом зі своєю дитиною в с. Євгенівка, Снігурівської міської ради Баштанського району, Миколаївської області та після вторгнення в Україну Російських військ та початком воєнних дій безпосередньо в Миколаївській області повернулася в с. Волошкове, Зіньківського району та має статус тимчасово переміщених осіб та отримує відповідні виплати.

Заслухавши думку представника за довіреністю заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який підтримав думку ОСОБА_2 , представника позивача Управління соціального захисту населення Полтавської РДА за довіреністю Дощенко Н.М. та дослідивши матеріали справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, давши їм належну оцінку приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування та перегляду заочного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання не перешкоджає розгляду заяви.

В судовому засіданні було встановлено, що, позивач Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовними вимогами до ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: с. Волошкове, Полтавського району, Полтавської області про відшкодування виплачених коштів.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.11.2021 р. відкрито провадження у справі та надано право відповідачеві у 15 денний строк подати відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 129-131 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою її місця реєстрації, та оголошенням на Веб-Сайті Судової Влади України на 26.04.2022 року о 10 годині 00 хвилин та на 21.06.2022 року о 10 год.00 хв. Причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов у встановлений судом строк не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Суд врахував, що цивільна справа № 530/1604/21 перебувала на розгляді з 22.10.2021 року, відповідач два рази в судове засідання не з`явилася, підтверджуючих документів про поважність причин неявки суду не надала, судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, а саме на 10.02.2022 року, повістка надсилалась за адресою с. Волошкове Полтавського району Полтавської області, яку ОСОБА_2 не отримала (а.с.65,66) та на 04.04.2022 року, 26.04.2022 року, 22.06.2022 року за адресою: с.Дейкалівка Полтавського району Полтавської області, яку ОСОБА_2 також не отримала (а.с.74,75,85-86), крім цього про розгляд даної справи ОСОБА_2 була повідомлена шляхом поміщення оголошення на Веб-Сайті Судової Влади України, а тому суд визнав за доцільне ухвалити заочне рішення.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з мстою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставления судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 131 ЦПК Україна учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що відповідач, не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки відповідача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці відповідача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача так і відповідача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка відповідача, характер процесу та його значення для заявника.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись та отримати інформацію щодо справи на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.06.2022 року по цивільній справі № 530/1604/21 позовні вимоги Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, місце знаходження: м. Полтава, вул. Короленка, 7, Полтавської області до ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: с. Волошкове, Полтавського району, Полтавської області про відшкодування виплачених коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: с. Волошкове, Полтавського району, Полтавської області на користь вимоги управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, місце знаходження: м. Полтава, вул. Короленка, 7, Полтавської області, , МФО 820172 в Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA0008349, залишок надміру виплачених коштів допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.11.2016 року по 31.10.2018 року у розмірі 25219 (двадцять п`ять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 03 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн..

Доводи відповідача ОСОБА_2 про неналежне повідомлення її про розгляд справи та направлення судом судових повісток по пошті за адресою: с. Дейкалівка Полтавського району Полтавської області, а не за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 як підставу поважності причин неявки у судове засідання не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, оскільки ОСОБА_2 було повідомлено про розгляд справи на дві адреси: с. Волошкове та с. Дейкалівка Полтавського району Полтавської області, але за жодною адресою ОСОБА_2 судову повістку не отримала, до суду повернулися поштові повідомлення з відміткою адресат відсутній, крім цього судом було опубліковано оголошення про виклик ОСОБА_2 на Веб-Сайті Судової Влади України, що підтверджується наявними матеріалами справи. Також, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 з 2019 року вибула в Миколаївську область разом з дитиною ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Євгенівського НВК загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів Снігурівської міської ради Миколаївської області про те, що ОСОБА_3 дійсно є ученицею Євгенівського НВК з 01 вересня 2019 року (а.с.129), що й не заперечувала під часу судового засідання й сама ОСОБА_2 , однак про зміну місця проживання Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації не повідомила. Що стосується довідки розрахунку про надміру виплачених коштів допомоги малозабезпеченим сім`ям на гр ОСОБА_4 , то суд зазначає, що вона знаходиться в матеріалах справи помилково, та не спростовує заявлені вимоги, оскільки в матеріалах справи було достатнього належних доказів для прийняття рішення по справі, а довідка розрахунок на ОСОБА_2 надана позивачем 03.04.2023 року, тому не може бути підставою для скасування заочного рішення. ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 на даний час перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи та отримують відповідні виплати, що є доказом про зміну місця проживання ОСОБА_2 . Таким чином, твердження ОСОБА_2 та її представника щодо неналежного її сповіщення судом до уваги не приймаються.

Наведені ОСОБА_2 у заяві про скасування заочного рішення обставини для скасування заочного рішення не впливають на зміст оскаржуваного судового рішення. Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

Відповідно до вимог ч.ч.1-2 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частиною 1 ст.288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач була повідомлена про дату та час судового засідання належним чином.

Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку що в заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання на докази та обставини, в розумінні вимог ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що заявником не було надано жодного доказу, який би підтверджував неправильність висновків суду, а фактично ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду, суд вважає, що відповідачем не було доведено існування підстав для скасування заочного рішення, визначених ч.1 ст.288 ЦПК України.

Таким чином, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки, підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, заяву про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення.

Окрім того, суд роз`яснює, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст.284-288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 530/1604/21 за позовом Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, місце знаходження: м. Полтава, вул. Короленка, 7, Полтавської області до ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: с. Волошкове, Полтавського району, Полтавської області про відшкодування виплачених коштів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко