Справа № 302/553/23
Номер рядка звіту 17
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у відкритті провадження

"21" березня 2023 р.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177,318 Цивільного процесуального кодексу України по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), Міжгірський відділ ДРАЦСу у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (смт.Міжгір`я вул.Шевченка, буд.77), про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження та в якій просить встановити факт неправильності в актовому записі про народження № 10, складеному 24 квітня 1982 року Синевирсько-Полянською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, в якому дата народження ОСОБА_1 вказана « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість правильного «ІНФОРМАЦІЯ_2»; Зобов`язати Міжгірський відділ ДРАЦСу у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис про народження № 10, складеному 24 квітня 1982 року Синевирсько-Полянською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, а саме замінити дату народження ОСОБА_1 вказана « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на правильну « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Ознайомившись зі змістом поданої заяви ОСОБА_1 та матеріалами, що до неї додані, вважаю за необхідне у відкритті провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів, заявник ОСОБА_1 просить суд в порядку цивільного судочинства внести зміни до актового запису про його народження та зобов`язати відділ ДРАЦСу внести відповідні зміни в актовий запис про народження, складений Синевирсько-Полянською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, а саме замінити дату народження заявника ОСОБА_1 .

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся до Міжгірського відділу ДРАЦСу у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про внесення змін до актового запису про його народження №10 від 24.04.1982 року та видачу повторного свідоцтва про народження. Та листом № 119/30.13-69 від 07.03.2023 року було отримано відмову у внесені змін до актового запису про народження.

Та, відповідно, з долучених до позовної заяви документів вбачається, що заявник ОСОБА_1 фактично оспорює відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення виправлень до акту цивільного стану про народження, яка є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень та на підставі ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України має розглядатися адміністративним судом.

Порядок розгляду судом справ окремого провадження визначено нормами розділу IV ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).

Згідно зі статтею 315 цього Кодексу суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За приписами статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Внесення змін до актових записів цивільного стану передбачене нормою статті 22 цього Закону, якою встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку зазначаються причини відмови та можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення будь-яких змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793.

Пунктом 1.1. цих Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Положеннями п.п 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 передбачено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

За положеннями ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічна норма міститься у статті 15 ЦК України.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У ч.2 ст.315 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч.1 ст.315 ЦПК України. До таких умов віднесено:

1. Встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2. Коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

3. Заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

4. Встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано: при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

На підставі цієї Постанови в п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя ухвалою відмовляє у відкритті провадження, на підставі ч.2 ст.122 ЦПК України (ЦПК 2017 року - ч.1 ст.186), а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній. Також не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Як зазначено у заяві, фактично встановлення даного факту необхідно для внесення змін в свідоцтво про народження. Заявником надана відмова Міжгірського відділу ДРАЦСу у Хустському районі Закарпатської області про внесення змін у актовий запис. Надалі заявник може звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства і до окружного адміністративного суду, в порядку КАС України, чи у відповідних умовах в порядку цивільного позовного провадження. При тому, що заявник фактично сам вказує в заяві про його порушене право.

На підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Частинами 1 і 2 ст.315 ЦПК України, передбачено перелік справ про встановлення факту, а також що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зміст цих правових норм відповідає положенням ст.293 ЦПК України, яка визначає поняття окремого провадження, як виду непозовного цивільного судочинства.

Системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Так, заявник фактично просить внести зміни до актового запису і в даному випадку є спір про внесення змін до актового запису, який розглядається у порядку позовного провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, законом встановлено інший порядок встановлення неправильності у актових записах і внесення в них змін після відповідної відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій, чи бездіяльності.

Спір про оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи за її заявою є публічно-правовим, з огляду на що справа має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Про це вказано у висновках Верховного Суду України, сформульованими у постанові від 3 жовтня 2017 року у справі № 21-5607 а 15.

При цьому, ВП Верховного Суду України в своїй постанові від 14.11.2018 року у справі № 425/2737/17 вказала, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Натомість, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Також, на думку суду, системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2019 року, справа №233/2929/17, провадження № 14-284цс19), відповідно до якої заявник може оскаржити в порядку позовного провадження відмову органу РАЦСу про внесення змін до актового запису.

Таким чином, ця справа не може бути розглянута в порядку окремого провадження та повинна розглядатись в порядку позовного провадження.

Заявник не позбавлений можливості подати адміністративний позов до окружного адміністративного суду в установленому законом порядку.

Отже, заява про встановлення юридичного факту не підлягає розгляду в судах у порядку окремого провадження цивільного судочинства, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.186 та ч.3 ст.294 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186, ст.ст.258-261, 294, 315 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у цивільній справі № 302/553/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міжгірський відділ ДРАЦСу у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Роз`яснити заявнику його право звернення до адміністративного суду з позовом про внесення змін до актового запису цивільного стану.

Копію ухвали разом із заявою та усіма доданими до неї документами направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя

Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області