ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м.Суми

Справа №592/1310/23

Номер провадження 22-ц/816/973/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

у присутності :

представника заінтересованої особи - Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Колдашова Артура Олеговича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 травня 2023 року у складі судді Алфьорова А.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне зазначення.

Заяву мотивував тим, що 31 липня 2003 р. він був зарахований на перший курс військово-юридичного факультету № 6 (денної форми навчання) Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого. Після закінчення навчання наказом ректора від 14 червня 2008 року № 311-С він був відрахований з академії, у зв`язку із закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» за кваліфікацією юриста та офіцера військового управління тактичного рівня. Наказом Міністра оборони України від 14 червня 2008 року № 402 йому було присвоєно первинне офіцерське звання «лейтенант юстиції» та направлено для подальшого проходження служби в Державній прикордонній службі України. Під час оформлення відповідних документів (особової справи), кадровим органом ВЮФ НЮАУ ім. Я. Мудрого безпосередньо перед закінченням був зроблений запис до його послужного списку стосовно початку військової служби та зараховано до вислуги років на військовій службі тільки період з 01 серпня 2007 року. Однак заявник вважає, що початком проходження ним військової служби має бути саме 31 липня 2003 року, тобто коли його було зараховано на перший курс військово-юридичного факультету № 6 вказаної Академії за денною формою навчання.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт перебування його на військовій службі у Збройних Силах України з 31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України з 31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вказаний спір стосується порядку прийняття ОСОБА_1 на публічну (військову службу) та її проходження ним, а тому повинен розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства, шляхом подання ОСОБА_1 відповідного адміністративного позову, що є підставою для закриття провадження у справі.

Крім того, вважає, що даний спір фактично стосується визначення конкретної дати, з якої повинен відраховуватися початок проходження заявником військової служби, а відтак і пов`язаного з цим права ОСОБА_1 на зарахування до вислуги років на військовій службі терміну його навчання в Академії в якості студента в період з 31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року включно, а також у зв`язку з цим його права на перерахунок грошового забезпечення, відтак, на думку скаржника, є очевидним, що з поданої заяви вбачається спір про право, зокрема, на встановлення початку проходження військової служби, на збільшення вислуги років та на перерахунок грошового забезпечення.

Беручи до уваги, що спір про право виявлений після відкриття провадження у справі, то у відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України це було підставою для залишення заяви без розгляду.

Крім того, наголошує на тому, що за обставинами справи вбачається, що ОСОБА_1 навчався на І-ІV курсах (31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року) виключно як студент Факультету, а не як курсант, а тому протягом вказаного періоду навчання він не належав до жодної категорії військовослужбовців, і тільки на V курсі навчання з 01 серпня 2007 року був призначений на посаду курсанта з присвоєнням військового звання «рядовий», тобто тільки з 01 серпня 2007 року почав проходити військову службу (навчання) за контрактом курсантів (слухачів), що є підставою для відмови в задоволенні його заяви про встановлення факту проходження ним військової служби в період навчання на Факультеті у якості студента з 31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року включно.

Також вважає, що заінтересованими особами у спірних правовідносинах повинно бути також Міністерство оборони України та Державна прикордонна служба України.

Від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи документами. Вимоги апеляційної скарги не підтримує в повному обсязі, та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на встановлені обставини справи, вважав за можливе встановити факт, що має юридичне значення, оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а його встановлення має юридичне значення.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту початку перебування на військовій службі у Збройних Силах України, саме з 31 липня 2003 року, заявник обґрунтовує необхідність зарахування періоду навчання з 31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року на військово-юридичному факультеті № 6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого до вислуги років та безперервної військової служби.

Зазначені обставини свідчать про те, що вимога заявника полягає у встановленні факту проходження військової служби в певний період, а тому не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 17) ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» ( в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії), порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії), початком перебування на військовій службі вважається, зокрема, день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу.

Законом України від 04 квітня 2006 року № 3597-IV внесено зміни до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та викладено його в редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військова служба є публічною службою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 509/823/16-ц, постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 415/932/21.

З огляду на суть заявлених ОСОБА_1 вимог та суб`єктний склад правовідносин, колегія суддів вважає, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, слід зазначити, що у випадку відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати до періоду військової служби час навчання заявника з 31 липня 2003 року по 31 липня 2007 року включно на військово-юридичному факультеті № 6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, то останній має право оскаржити такі дії в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Таким чином рішення суду підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, а провадження у справі - закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає , що в даному випадку не застосовуються вимоги передбачені ч.4 ст.377 ЦПК України щодо передачі справи, за заявою позивача, до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи , оскільки законодавець передбачив можливість передачі справ які розглянуті в позовному провадженні, в той же час заяви про встановлення фактів не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому необхідно роз`яснити заявнику право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 255 ч. 1 п. 1; 374 ч. 1 п. 4 ; 377 ч. 1, 2; 381-382; 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 травня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про встановлення факту, що має юридичне значення, - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 23 серпня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова