КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3339/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення гарантованої суми відшкодування, -

установив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк»про стягнення гарантованої суми відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» було укладено договір банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014, за умовами якого банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті UАН НОМЕР_4 та приймає і зараховує на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, а також виконує розпорядження клієнта на здійснення операцій за рахунком.

Вказує, що на вищезазначений рахунок були внесені грошові кошти у розмірі - 200000 грн., що належали позивачу.

Посилається на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 22 січня 2015 року №41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року №15 «Про початок процедури ліквідації АТ «КБ Експобанк», та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможні банків Волощука І.Г. строком на 1 рік з 26 січня 2015 року по 25 січня 2016 року.

У цей же період (з 30 січня 2015 року) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплати коштів вкладникам.

Стверджує, що він звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою щодо здійснення виплати грошових коштів за договором банківського рахунку, на що отримав відповідь, що його включено до переліку фізичних осіб-вкладників АТ «КБ «Експобанк», яким тимчасово призупинено виплату коштів.

Після чого, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом щодо оскарження дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та за наслідками розгляду справи, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року було частково задоволену позовну заяву ОСОБА_1 , зобов`язано Уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» надати до Фонду гарантування вкладів інформацію щодо позивача як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «КБ «Експобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вказує, що отримавши таке рішення, він звернувся до Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» Волощука В.Г. з вимогою виконати рішення суду та в результаті чого було отримано повідомлення, що всі документи передано для виплат ФГВФО.

В січні 2018 року, на адресу ОСОБА_1 було направлено лист ФГВФО, зі змісту якого вбачається, що йому необхідно додатково надати копію паспорту вкладника засвідчену особистим підписом та ідентифікаційний код для проведення виплат.

Стверджує, що на вказану вимогу, до ФГВФО було направлено відповідні документи, хоча всі ці документи було попередньо направлено Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк».

При цьому позивач посилається, що після того, як тривалий час жодної відповіді не надходило, а сам ОСОБА_1 не міг отримати належні йому грошові кошти, до ФГВФО були скеровані повторні заяви щодо надання інформації про дату, час та місце отримання грошових коштів.

Після чого у лютому 2019 році позивачу надійшла відповідь від заступника директора-розпорядника ФЕВФО Рудухи Н.Є., зі змісту якої вбачається, що 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 начебто отримав належні йому грошові кошти в банку - агенті «АБ Укргазбанк», Відділення №3.

Позивач вказує, що звернувшись до банку, виявилося, що невідома особа за підробними документами фактично отримала кошти, які належали ОСОБА_1 про що одразу було поставлено до відома керівництво Відділення №3 АБ «Укргазбанк» в м. Києві, де безпосередньо відбулося заволодіння коштами.

До того ж, у розпорядженні керівництва відділення була ксерокопія паспорту з фотокарткою особи, яка отримала кошти замість ОСОБА_1 .

Посилається на те, що 08 серпня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва задовольнив скаргу ОСОБА_1 , та прийняв ухвалу, якою зобов`язав службову особу СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві внести відомості до ЄРДР та розпочати слідство за фактами заволодіння коштами.

При цьому, листом №К-430/125/55-2020 від 19 лютого 2020 року позивача повідомлено, що у слідчому відділі Солом`янського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0011619.

Зазначає, що у березні 2020 року з Київської місцевої прокуратури позивачу був направлений витяг з ЄРДР кримінального провадження №0011619 за ознаками ч. 4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа).

Стверджує, що позивачем були також подані численні скарги на протиправні дії працівників банку Голові правління АБ «Укргазбанк», оскільки через бездіяльність останніх під час видачі вкладу особі, яка звернулася за виплатою за підробленими документами ОСОБА_1 не одержав гарантованої державою суми вкладу, жодних дій з боку банку вжито не було.

На підстави ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року про тимчасовий доступ до документів, представник позивача отримав доступ та витребував ксерокопії документів, на підставі яких було здійснено виплату невідомій особі на ім`я ОСОБА_1 .

Позивач посилається на те, що у зв`язку з розходженням у фотокартках, підписах, а також даті вклеєння фото у паспортах позивача по досягненню 45-річного віку , представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київський області.

У відповіді №8010.5.1-36822/80.3-20 від 11 вересня 2020 року Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київський області повідомило, що 30 жовтня 2010 року до паспорта громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві вклеєно фотокартку по досягненню 45- річного віку.

Натомість, у ксерокопії паспорту, на підставі якого невідомій особі було здійснено виплату вказано, що фотокартку по досягненню 45- річного віку було вклеєно 28 липня 2005 року, що додатково підтверджує факт підробки даного паспорта.

Позивач стверджує, що фактично його було позбавлено права на отримання грошових коштів, що належать йому на законних підставах.

Вважає, що при видачі грошових коштів у розмірі 200000 грн. у Відділення №3 АБ «Укргазбанк» невідомій особі, працівниками банку було порушено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860, при проведенні виплат відшкодувань, оскільки навіть при візуальному огляді наявних документів вбачається, що фотографії, підписи, а також дати вклеєння фото у паспорті по досягненню 45-річного віку, наданого до уповноваженої особи банку, з якого працівники зробили копію і засвідчили своїм підписом його відповідність, відрізняється від фотографії, підписів та дат паспорту позивача.

Відтак позивач стверджує, що працівники банку не могли не помітити різницю, якби діяли добросовісно, згідно з Положенням.

Окрім цього, виплата вкладу невідомій особі була здійснена 14 листопада 2018 року, водночас, ідентифікація даної особи та посвідчення справжності її документів працівником банку була здійснена 13 листопада 2018 року відповідно до відмітки банку.

Хоча фактично, виплата повинна здійснюватися після успішної верифікації та ідентифікації особи, в той самий день.

Посилається на те, що банк не вбачає у діях своїх працівників неправомірних дій і не вживає жодних дій щодо відшкодування 200000 грн. позивачу, які були видані у результаті шахрайських дій невстановленій особі.

Позивач вказує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові №757/36618/17-ц від 11 вересня 2019 року, щодо аналогічної справи зазначене наступне: якщо ПАТ «Ощадбанк» був визначений банком-агентом, який зобов`язаний був здійснювати виплати вкладникам, відповідальність у зв`язку із невиконанням покладених на нього обов`язків або виконання їх у неналежний спосіб, покладається саме на ПАТ «Ощадбанк».

Аналогічно позиція викладена у Постанові Верховного суду від 25 квітня 2018 року № 761/13137/16-ц.

Просив суд, стягнути із ПАТ АБ «Укргазбанк» на його користь гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року, вищезазначений позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 , гарантовану суму відшкодування в розмірі 200000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що 13 листопада 2018 року до відділення №3 АБ «Укргазбанк» звернувся громадянин ОСОБА_1 , як вкладник ліквідованого ПАТ «КБ «Експобанк», з метою отримання грошового відшкодування від Фонду.

Працівником Банку було здійснено ідентифікацію та верифікацію особи, перевірено відповідно до інформації про вкладника, отриманої від Фонду та наданих ОСОБА_1 паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру: прізвище, ім`я, по батькові; реєстраційний номер облікової картки платника податків; серія та номер паспорта; дата видачі паспорта; найменування органу, яким виданий паспорт.

14 листопада 2020 року ОСОБА_1 , після пред`явлення паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та заповнення опитувальника, готівкою через касу відділення виплачено 200000 грн.

Документи, які надавались до Банку, не викликали сумнівів в їх справжності.

До моменту звернення ОСОБА_1 за отриманням кошів ФГВФО, останній не був клієнтом Банку, будь-які документи, які б містили копії паспорта та зразок підпису ОСОБА_1 до АБ «Укргазбанк» не передавались, порівнювати надані документи працівнику Банку не було з чим, реквізити документів повністю співпадали з даними Фонду в системі Weisend.

Таким чином, виплата відшкодування на ім`я ОСОБА_1 була проведена працівниками Банку з повним дотриманням вимог чинного законодавства, в тому числі, Положення.

Між Банком та ОСОБА_1 були відсутні будь-які договірні відносини, в тому числі відносини, що виникають між вкладником та банком.

Вважає також, що позов про стягнення гарантованого відшкодування повинен був бути скерованим саме до Фонду гарантування вкладів, а не до банка-агента.

Просило скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, обґрунтовуючи його тим, що між Позивачем та ПАТ КБ «Експобанк» було укладено договір банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014 на який було зараховано грошові кошти у розмірі - 200000 грн,, що належали Позивачу.

У зв`язку з ліквідацією ПАТ КБ «Експобанк» на підставі постанови Правління Національного банку України від 22 січня 2015 року №41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Експобанк», Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про отримання гарантованої суми грошового вкладу та отримав відмову у виплаті коштів.

Після чого Позивач у судовому порядку встановив своє право як вкладника, на отримання відшкодування коштів за вкладом у АТ КБ «Експобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Після виконання судового рішення, Позивач був повідомлений, що отримано повідомлення, що всі документи передано для виплат ФГВФО.

Банком-агентом для здійснення виплати було визначено «АБ Укргазбанк».

В січні 2018 року, на адресу Позивача було направлено лист ФГВФО, зі змісту якого вбачається, що йому необхідно додатково надати копію паспорту вкладника засвідчену особистим підписом та ідентифікаційний код для проведення виплат.

Позивач направив усі документи.

Після неодноразових звернень та заяв, Позивач у лютому 2019 року одержав лист-відповідь від заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рудухи Н.Є., зі змісту якої вбачається, що 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 начебто отримав належні йому грошові кошти в банку - агенті «АБ Укргазбанк», Відділення №3.

Звернувшись до банку, виявилося, що невідома особа за підробними документами фактично отримала кошти, які належали Позивачу про що одразу було поставлено до відома керівництво Відділення №3 АБ «Укргазбанк» в м. Києві, де безпосередньо відбулося заволодіння коштами.

До того ж, у розпорядженні керівництва відділення була ксерокопія паспорту з фотокарткою особи, яка отримала кошти замість ОСОБА_1 .

Відкрито кримінальне провадження №0011619 від 22 листопада 2019 року за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: з приводу того, що невстановлена особа, використала завідомо підроблений документ з метою отримання грошових коштів, що належали ОСОБА_1 .

Зі сторони банку не проводилося жодних службових розслідувань, на запит-звернення Позивача, надійшла відповідь, відповідно до якої банком не виявлено будь-яких порушень в діях працівників банку та рекомендовано позивачу звернутися з даним питанням до правоохоронних органів.

Отже, ПАТ АБ «Укргазбанк» не виплатив кошти Позивачу ОСОБА_1 , тобто не виконав свого зобов`язання.

Ураховуючи те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» був визначений банком-агентом, який зобов`язаний був здійснювати виплати вкладникам, відповідальність у зв`язку із невиконанням покладених на нього обов`язків або виконання їх у неналежний спосіб, покладається саме на ПАТ АБ «Укргазбанк».

Вважає, що стягнення гарантованої суми відшкодування в розмірі 200000 грн з ПАТ АБ «Укргазбанк» є абсолютно законним та обґрунтованим.

Щодо посилань апелянта на те, що в рамках даної справи не призначалась жодна експертиза та позивачем не було надано висновків будь-яких спеціалістів щодо відмінностей у наданих суду документах, позивач зазначив, що предметом судового розгляду є не підробка документів, а невиконання банком агентом своїх зобов`язань по виплаті гарантованої суми грошового відшкодування у розмірі 200000 грн.

За фактом незаконного заволодіння відкрито кримінальне провадження №0011619 від 22 листопада 2019 року за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, з приводу того, що невстановлена особа, використала підроблений документ з метою отримання грошових коштів, що належать ОСОБА_1 .

Відповідь Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області доводить, що копії паспортів, які долучалися позивачем до позовної заяви та за яким здійснювалися виплати банком відрізняються, і законною є копія, надана позивачем.

Таким чином, всі надані позивачем докази свідчать про той факт, що ПАТ АБ «Укргазбанк» не виплатив позивачу ОСОБА_1 кошти, тобто не виконав свого зобов`язання відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо посилань апелянта на те, що належним відповідачем у вказаній справі повинен бути фонд гарантування вкладів фізичних осіб, позивач зазначив, що Фонд гарантування вкладів виконав своє зобов`язання в повному обсязі: вніс позивача до списку вкладників, які мають право на гарантоване грошове відшкодування; перерахував грошові кошти у розмірі 200000 грн банку-агенту АБ «Укргазбанк» для виплати вкладнику ОСОБА_1 .

У свою чергу, ПАТ АБ «Укргазбанк», що був визначений банком-агентом, який зобов`язаний був здійснювати виплати вкладникам, зокрема ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання, у зв`язку із чим відповідальність за невиконанням покладених на нього обов`язків або виконання їх у неналежний спосіб, покладається саме на ПАТ АБ «Укргазбанк».

Просив, апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишити без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі №826/11991/15, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року, між ОСОБА_1 (клієнт) та ПАТ «КБ «Експобанк» (банк) укладено договір банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті НОМЕР_1 та приймає і зараховує на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, а також виконує розпорядження клієнта на здійснення операцій за рахунком.

Згідно з випискою по особовому рахунку позивача, залишок коштів на рахунку станом на 22 липня 2015 року складає 200000 грн.

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 11 вересня 2014 року №567/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк».

У подальшому, 22 січня 2015 року постановою Правління Національного Банку України №41 відкликано в ПАТ «КБ «Експобанк» ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 січня 2015 року №15 призначено ОСОБА_2 . Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк».

Як встановлено Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі №826/11991/15, не отримавши гарантованої суми відшкодування за договором банківського рахунку, ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи із завою про вирішення питання виплати коштів.

Уповноважена особа у листі від 20 лютого 2015 року №1401/1064 повідомила про блокування рахунку ОСОБА_1 та тимчасове призупинення виплати коштів.

Згідно з повідомленням Уповноваженої особи №1101/4013 про нікчемність договору від 17 липня 2015 року, адресованого вкладникам, у тому числі ОСОБА_1 , повідомлено, що правочини, укладені 12 вересня 2014 року, за якими відповідно до платіжних доручень з поточного рахунку ОСОБА_3 перераховано грошові кошти у рівних сумах по 200000 грн. на поточні рахунки фізичних осіб, зокрема ОСОБА_1 , є нікчемними з підстав, передбачених пунктами 2, 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Повідомленням Уповноваженої особи №1101/4022 про нікчемність договору банківського рахунку від 17 липня 2015 року позивача повідомлено про нікчемність договору банківського рахунку від 12 вересня 2014 №1756/18896/2014 з підстав, передбачених п. 2, 7 ч. 3, ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі №826/11991/15 було залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року у частині визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волощука І.Г. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «КБ «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014 та зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волощука І.Г. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «Експобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, договором банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014.

Листом заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рудухи Н.Є. №34-036-1717/18 від 25 січня 2018 року зобов`язано позивача надіслати до Фонду заяву про гарантованої суми відшкодування із повним пакетом документів, які мають відповідати вимогам Положення.

30 січня 2018 року ОСОБА_1 подав до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Заяву про виплату гарантованої суми відшкодування, до якої було додано копію паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві 27 червня 2002 року та копію картки фізичної особи - платника податків.

23 березня 2018 року було надіслано на адресу позивача Лист заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рудухи Н.Є. №02-036-6260/18 від 23 березня 2018 року про те, що для отримання коштів йому необхідно звернутися з 27 березня 2018 року у найближчу філію АТ «Таскомбанк» з паспортом та довідкою органу податкової служби про присвоєння ідентифікаційного номеру.

13 лютого 2019 року було надіслано на адресу позивача Лист заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рудухи Н.Є. №02-036-2887/19 від 13 лютого 2019 року про те, що за звітом банка-агента АБ «Укргазбанк» гарантована сума відшкодування за вкладами ОСОБА_1 , що зазначена у Переліку уповноваженою особою на ліквідацію банку ПАТ КБ «Експобанк», була отримана 14 листопада 2018 року.

Відповідно до витягу з Переліку виплачених відшкодувань станом на 01 серпня 2021 року, ОСОБА_1 було виплачено грошові кошти у розмірі 200000 грн АБ «Укргазбанк» 11 квітня 2018 року.

Відповідно до витягу з ЄРДР, у провадженні Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження за №0011619 від 22 листопада 2019 року за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: з приводу того, що невстановлена особа, використала завідомо підроблений документ з метою отримання грошових коштів, що належать ОСОБА_1

07 березня 2019 року та 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звертався до Голови правління АБ «Укргазбанк» із скаргами на дії працівників банку щодо видачі належних йому грошових коштів іншій невстановленій особі.

У відповідь на дану скаргу позивачу була надана відповідь №124/14505/2019 від 11 травня 2019 року за підписом начальника управління розвитку дистрибуції та контролю сервісу мережі банку ОСОБА_4 , відповідно до якої банком не виявлено будь-яких порушень з дії працівників банку та рекомендовано позивачу звернутися із даним питанням до правоохоронних органів.

Як вбачається із наданих відповідачем документів, грошові кошти у розмірі 200000 грн. були виплачені банком 14 листопада 2018 року на підставі заяви на виплату переказу Кузьминського В.В. від 14 листопада 2018 року, опитувальника клієнта - фізичної особи ОСОБА_1 від 14 листопада 2018 року, копії паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві 27 червня 2002 року та копії картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 № НОМЕР_3 .

Також встановлено, що копія паспорту ОСОБА_1 надана ним до позовної заяви, а також Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відрізняється від копії паспорту ОСОБА_1 наданої відповідачу при отриманні коштів, а саме: фотокартки ОСОБА_1 на першій та третій сторінках копії паспорту наданої позивачем відрізняються від фотокарток на першій та третій сторінках копії паспорту наданого відповідачем; візуально підписи ОСОБА_1 на першій та третій сторінках копії паспорту наданої позивачем відрізняються від підписів на першій та третій сторінках копії паспорту наданого відповідачем; у копії паспорту наданої позивачем його прізвище російською мовою зазначене « ОСОБА_1 », при цьому у копії паспорту наданої відповідачем прізвище російською мовою зазначене « ОСОБА_1 ».

Крім того у наданих копіях паспортів не співпадають дати вклеєння фотокартки по досягненню 45-річного віку.

При цьому, відповідно до відповіді Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований 27.06.2002 Святошинським РУ ГУМВС України в м. Києві паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

Також із даної відповіді вбачається, що 30 жовтня 2020 року до паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 Святошинським РУ ГУМВС України в м. Києві вклеєно фотокартку по досягнення 45-річного віку, що відповідає даті вказаній у копії паспорту наданої позивачем.

Окрім цього із відповіді Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області вбачається, що з приводу втрати зазначеного паспорта ОСОБА_1 до територіальних підрозділів ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області не звертався.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із неналежним виконанням працівником банку-відповідача посадових обов`язків, порушене право позивача на отримання гарантованої суми відшкодування.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі того, що невстановлена особа у відділенні ПАТ АБ «Укргазбанк» у м. Києві отримала гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000 грн., яка належала ОСОБА_1 .

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником, є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (глава 72ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Положеннями частин першої, другої статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, умов, визначених змістом, зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Сума граничного відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн.

Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за виробом вкладника).

Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним.

Ураховуючи те, що невстановлена особа у відділенні АБ «Укргазбанк» у м. Києві отримала гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000 грн, яка належала ОСОБА_1 , останній вважав, що у зв`язку із неналежним виконанням працівником банку-відповідача посадових обов`язків, порушені його право на отримання гарантованої суми відшкодування, що стало приводом для звернення до суду з вимогою про стягнення зазначеної суми.

Також, ураховуючи те, що АБ «Укргазбанк» був визначений банком-агентом, який зобов`язаний був здійснювати виплати вкладникам, відповідальність у зв`язку із невиконанням покладених на нього обов`язків або виконання їх у неналежний спосіб, покладається саме на АБ «Укргазбанк».

Оскільки станом на дату прийняття оскаржуваного судового рішення відповідачем не було виплачено суму грошового відшкодування ОСОБА_1 , відомості про виплату вказаних коштів невстановленій особі внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактами вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, порушення якого підлягає захисту у спосіб, визначений статтею 16 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року (справа №757/36618/17-ц).

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не були спростовані.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року, та у зв`язку із залишенням цього рішення без змін, необхідно поновити його дію.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба