ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2022 року, ухвалене суддею Андрієць Д.Д., повний текст якого складено 28 лютого 2022 року, по справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2022 року позов Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено частково.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії суму боргу з урахуванням також 3% річних та індексу інфляції в розмірі 1307,26 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Сплачений Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» судовий збір у сумі 1384,25 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

26 травня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2022 року. До апеляційної скарги надав письмове клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що не був присутній при проголошенні рішення суду 22.02.2022 р., а копію повного тексту рішення, яке виготовлено 28.02.2022 р., він отримав лише 18.05.2023 р. На підтвердження чого надав копію заяви від 16.05.2023, яка була подана ним до місцевого суду, на якій наявна відмітка про отримання копії рішення суду 18.05.2023.

Дослідивши матеріали справи, яка надійшла на запит суду 07.06.2023 року, та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно із ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Таким чином законодавець передбачив процедуру, яка має передувати відкриттю апеляційного провадження у разі перевищення тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції чи п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції - апелянт має подати заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважності причин його пропуску.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з аналізу наведених норм слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Відповідно до ст. 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, може отримати в суді, який розглядав справу як суд першої інстанції, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого судом будь-якої інстанції.

Як убачається з матеріалів цієї справи, 26 жовтня 2021 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося засобами поштового зв`язку до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 02 грудня 2021 року о 08:40, яке в подальшому відкладено на 05 січня 2022 року о 10:00, та знову відкладено на 22 лютого 2022 року о 09:00. Про дату та час розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений під розписку (а.с. 60).

Відповідач ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, яке відбулося 22 лютого 2022 року, в якому, серед іншого, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено 28 лютого 2022 року; його копія надіслана відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 , за якою зареєстрований ОСОБА_1 , та повернута до суду 19.04.2022 з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 169-172, 175-180, 183). Іншої адреси відповідач ОСОБА_1 суду не повідомляв.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 , звернувшись 26.05.2022 до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 22.02.2022 р., повний текст якого складено 28.02.2022 р., та копію якого він отримав 19.04.2022 відповідно до п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою, встановлений ч.2 ст. 358 ЦПК України.

З огляду на те, що причини пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження судового рішення не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги, поданої після спливу одного року; на обставини непереборної сили відповідач ОСОБА_1 не посилається, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2022 року.

Керуючись ст. 358 ч. 2ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук