Справа № 183/7272/19
№ 2/183/136/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Громадська організація «Фонд допомоги переселенцям» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, -
15.11.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Громадська організація «Фонд допомоги переселенцям» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно.
28 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Громадська організація «Фонд допомоги переселенцям» в новій редакції, у якому змінила предмет позову - про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно.
1.Стислий виклад позиції позивача
На підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 12.05.2008 р., виданого Новомосковською районною державною адміністрацією, вона є власником садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2017 р. зазначені договори визнано недійсними, право власності на земельну ділянку та садовий будинок визнано за ОСОБА_2 .
05.12.2017 р. між ОСОБА_2 і відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір дарування № 1283, та договір дарування № 1286, відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала відповідачці ОСОБА_3 садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, договори посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О.
13 грудня 2017 року укладено договір купівлі-продажу № 1985, згідно якого, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В.
13 грудня 2017 року укладено договір купівлі-продажу № 1982, згідно якого, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купив 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В.
Враховуючи наведене, власником 1/2 частин садового будинку є ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 є власником 1/2 частин садового будинку та власником земельної ділянки.
Згідно з інформаційною довідкою від 04.11.2019 р. та 05.11.2019 р., у відповідності до договору позички № 1074 від 12.07.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., садовий будинок та земельна ділянка передана в користування Громадській організації «Фонд допомоги переселенцям» строком на 30 років.
Згідно технічної документації, садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з наступних будівель та споруд: садового будинку літ.А загальною площею 124,1 кв.м.; лазні літ Б; навісу літ.б; навісу літ.В; зливної ями літ.З/я.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2018 р. скасоване заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2017 р.
ОСОБА_1 у позові зазначає, що садовий будинок та земельна ділянка вибули з її володіння поза її волі, вона не давала згоди на відчуження спірного нерухомого майна, у зв`язку з чим, згідно норм ст. 388 ЦК України, вона має право на витребування зазначеного майна.
Крім того, у своїй постанові від 29.03.2017 р. № 6-866цс16 Верховний суд висловив свою правову позицію, у відповідності до якої майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким що вибуло з володіння власника поза його волею.
Враховуючи наведене, у позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:
-скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_6 на 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним визнанням за ОСОБА_7 права власності на 1/2 частину зазначеного садового будинку;
-витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_5 на 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним визнанням за ОСОБА_7 права власності на 1/2 частину зазначеного садового будинку;
-витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не зверталися до суду з будь-якими клопотаннями, запереченнями, будь-які докази не долучали та не подавали відзиву на позов.
3. Рух справи та процесуальні дії у справі.
15.11.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Громадська організація «Фонд допомоги переселенцям» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно.
Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року витребувані докази, а саме:
-договір дарування № 1283 від 05.12.2017 року на садовий будинок по АДРЕСА_1 , с/т. «Лазурь»;
-договір дарування № 1286 від 05.12.2017 року на садовий будинок по АДРЕСА_1 ;
-договір купівлі-продажу № 1985 від 13.12.2017 року на садовий будинок по АДРЕСА_1 , с/т « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
-договір купівлі продажу № 1982 від 13.12.2017 року на садовий будинок по АДРЕСА_1 , с/т « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороки О.В. при розгляді зазначеної справи.
09 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Громадська організація «Фонд допомоги переселенцям» в новій редакції, у якому змінила предмет позову - про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно.
28 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Громадська організація «Фонд допомоги переселенцям» в новій редакції, у якому змінила предмет позову - про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно.
17 жовтня 2022 року закрите підготовче провадження у справі, призначений розгляд справи по суті.
4.Судовий розгляд.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не в`явилася, у своїй заяві просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час судового розгляду повідомлена належним чином.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час судового розгляду повідомлена належним чином.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином.
Представник третьої особи третя - Громадської організації «Фонд допомоги переселенцям» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
5.Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 12.05.2008 р., виданого Новомосковською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 була власником садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване 12.05.2008 р., що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 18775189 від 12.05.2008.
Встановлено, що 31 жовтня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення у справі № 202/168/17 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 про стягнення коштів та визнання права власності, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_11 про визнання права власності, та позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 ,про визнання правочину недійсним та стягнення коштів.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року:
-в задоволені позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 про стягнення коштів та визнання право власності відмовлено у повному обсязі;
-позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_12 задоволено у повному обсязі.
-стягнуто ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 , заборгованість за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 70 000 ( сімдесят тисяч) доларів, що по курсу на день ухвалення рішення суду становить 1 890 000 ( один мільйон вісімсот дев`яносто тисяч ) гривень 00 копійок;
-стягнуто ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 , пеню за невиконання зобов`язань у розмірі 49 700 доларів США ( сорок дев`ять тисяч сімсот) доларів США, що по курсу на день ухвалення рішення суду становить 1 341 900 ( один мільйон триста сорок одна тисяча дев`ятсот ) грн.00 коп.;
-визнано недійсним договір дарування 55/100 частини домоволодіння номер АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , який був укладений 09 жовтня 2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч А.С., зареєстрованого в реєстрі за № 598 та зареєстрованого в КП «Дніпропетровське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради 20.10.2009 року.
-припинено за ОСОБА_1 право власності на 55/100 частини домоволодіння номер АДРЕСА_2 та повернути сторони у первісний стан та зобов`язати їх повернути одна одній все одержане на виконання цього договору.
-визнано недійсним Договір купівлі продажу господарського приміщення № 133 ( сто тридцять три), розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по АДРЕСА_3 , який був укладений 15 жовтня 2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч А. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 616.
-припинено за ОСОБА_1 право власності господарське приміщення АДРЕСА_4 , розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по АДРЕСА_3 та повернути сторони у первісний стан та зобов`язати їх повернути одна одній все одержане на виконання цього договору.
-визнано недійсним Договір купівлі продажу гаража № НОМЕР_2 ( сто тридцять чотири), розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по АДРЕСА_3 , який був укладений 15 жовтня 2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч А. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 618.
-припинено за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_2 ( сто тридцять чотири), розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по АДРЕСА_3 та повернути сторони у первісний стан та зобов`язати їх повернути одна одній все одержане на виконання цього договору.
-зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.
-визнано довіреність від 06 травня 2005 року виданою ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_9 , посвідчену приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кулішем Ю.О., та зареєстрована в реєстрі за № 592, на розпорядження земельної ділянки, 0,075 га для ведення садівництва, що розташована за адресою с/т «Лазурь» Піщанської сільради, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської області - удаваним правочином із моменту його укладення.
-скасуване свідоцтво про право власності на нерухоме майно видано 12.05.2008 року на ім`я ОСОБА_1 , на підставі розпорядження № 147 від 06.02.2008 р. на садовий будинок АДРЕСА_5 .
-припинено за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок АДРЕСА_5 .
-визнано за ОСОБА_2 право власності на садовий будинок АДРЕСА_5 .
-визнано за ОСОБА_2 право власності на 55/100 частину домоволодіння номер АДРЕСА_2 .
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 про стягнення коштів та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_11 , про визнання права власності, третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та стягнення коштів скасоване.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 червня 2021 року:
-позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 про стягнення коштів та визнання права власності залишено без розгляду;
-зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_11 , про визнання права власності - залишено без розгляду;
-позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та стягнення коштів - залишено без розгляду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року:
-апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково;
-ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2021 року в частині залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_11 , про визнання права власності скасувано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;
-в іншій частині ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2021 року залишено без змін.
В наступному, 20 грудня 2022 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення у справі № 202/168/17, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_11 про визнання права власності відмовлено.
Судом встановлено, що на підставі заочного рішення суду від 31 жовтня 2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірні садовий будинок та земельну ділянку, а 05.12.2017 р. між ОСОБА_2 і відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір дарування № 1283, та договір дарування № 1286, відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала відповідачці ОСОБА_3 садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, договори посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О.
Судом встановлено, що 30 грудня 2017 року укладено договір купівлі-продажу № 1985, згідно якого, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., що підтверджується копією нотаріального договору. (В той же час, у відповідності до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дата реєстрації зазначена 13.12.2017 р., підставою виникнення права власності договір купівлі-продажу від 13.12.2017 р., видавник приватний нотаріус Петренко К.В.).
Судом встановлено, що 30 грудня 2017 року укладено договір купівлі-продажу № 1982, згідно якого, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купив 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., що підтверджується копією нотаріального договору. (В той же час, у відповідності до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дата реєстрації зазначена 13.12.2017 р., підставою виникнення права власності договір купівлі-продажу від 13.12.2017 р., видавник приватний нотаріус Петренко К.В.).
Враховуючи наведене, власником 1/2 частин садового будинку є ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 є власником 1/2 частин садового будинку та власником земельної ділянки.
Згідно технічної документації, садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з наступних будівель та споруд: садового будинку літ.А загальною площею 124,1 кв.м.; лазні літ Б; навісу літ.б; навісу літ.В; зливної ями літ.З/я.
6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
6.2 Як зазначалося вище, судом встановлено, що ОСОБА_1 була власником спірної земельної ділянки та садового будинку, право власності на зазначене майно, у відповідності до заочного рішення суду було визнане за ОСОБА_2 .
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Цивільним кодексом України передбачено як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція.
Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
Відтак особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.
Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є недобросовісними набувачами.
В той же час, суд приходить до висновку, що спірне майно може бути витребуване у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як добросовісних набувачів, оскільки спірне майно вибуло із володіння власника ОСОБА_1 поза її волею, а саме на підставі рішення суду. Яке була в наступному скасоване.
У своїй постанові від 29.03.2017 р. № 6-866цс16 Верховний суд висловив правову позицію, у відповідності до якої майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким що вибуло з володіння власника поза його волею.
Враховуючи те, що судом встановлено відсутність у ОСОБА_1 , намірів щодо відчуження спірного майна та відсутність її волевиявлення на відчуження нерухомого майна, спірне майно може бути витребувано від добросовісних набувачів на користь позивача.
6.3 Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору.
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону № 1952-IV, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону № 1952-IV) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є не скасування державної реєстрації відповідачів на спірне нерухоме майно, а скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, з одночасним визнанням за позивачем ОСОБА_1 речових прав на спірне нерухоме майно.
7.Висновки суду
Оцінюючи встановлені судом обставини, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи те, що судом встановлено відсутність намірів щодо відчуження спірного майна ОСОБА_1 та відсутність її волевиявлення на відчуження нерухомого майна, спірне майно може бути витребувано від добросовісних набувачів на користь позивача, у зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом витребування спірного нерухомого майна від останніх набувачів на корить позивача, як власника та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, з одночасним визнанням за позивачем ОСОБА_1 речових прав на спірне нерухоме майно
8.Розподіл судових витрат
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 понесла судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 000,00 грн.
Враховуючи наведене, з кожного з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути по 500,00 грн. понесених нею судових витрат
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 142, 200, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Громадська організація «Фонд допомоги переселенцям» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 який складається з наступних будівель та споруд: садового будинку літ.А загальною площею 124,1 кв.м.; лазні літ Б; навісу літ.б; навісу літ.В; зливної ями літ.З/я.
Витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1/2 частину садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 який складається з наступних будівель та споруд: садового будинку літ.А загальною площею 124,1 кв.м.; лазні літ Б; навісу літ.б; навісу літ.В; зливної ями літ.З/я.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500,00 грн. (п`ятсот грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500,00 грн. (п`ятсот грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500,00 грн. (п`ятсот грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500,00 грн. (п`ятсот грн. 00 коп.).
Учасники справи:
-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ;
-відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ;
-відповідача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ;
-відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ;
-відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складене та проголошене 14 лютого 2023 року.

Суддя Д.І. Городецький