справа № 758/9181/21
головуючий у суді І інстанції Ковбасюк О.О.
провадження № 22-ц/824/3511/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.С.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ванджурака Романа Васильовича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 лютого 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року.

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , який постійно проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку, однак для належного забезпечення потреб дитини та його розвитку такої допомоги недостатньо, а тому, навівши доводи щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти у частковому виразі від його доходу, з метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому позивач просить врахувати дані щодо: стану здоров`я та матеріального становища сина, який є фізично здоровим, має гарну фізичну підготовку, займається в єдиному в Україні Голландському футбольному центрі раннього розвитку «Футбік»; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, який є працездатним та фізично здоровим, працює, обіймаючи посаду голови ЦВК України, та отримує стабільний дохід, розмір якої за січень-лютий 2021 року склав 2 741 918 грн 41 коп.; відсутності у відповідача інших утриманців; наявності у нього на праві власності нерухомого та рухомого майна.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. Рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є працездатним, має постійне місце роботи та стабільний дохід, стан його здоров`я є нормальним, інших утриманців він не має, тому виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Ванджурак Р.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів у повному обсязі, суд першої інстанції порушив принцип рівності кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, переклавши цей обов`язок повністю на відповідача.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав довідку про розмір заробітної плати відповідача з січня по листопад 2021 року, з якої суд першої інстанції мав можливість встановити, що 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача в указаний період середньомісячно становить 53 642 грн.

Відповідач щомісячно перераховував у добровільному порядку на рахунок позивача кошти на утримання їх спільної дитини (до жовтня 2021 року у розмірі 16 040 грн 20 коп., після жовтня 2021 року - 8 040 грн 20 коп.)

Позивачем не доведено жодними належними і допустимими доказами недостатність розміру коштів, які добровільно перераховувалися відповідачем, та необхідність стягнення з відповідача саме 1/4 частки від заробітку (доходу).

Частина задекларованих позивачем витрат на придбання ліків та одягу для дитини, придбавалися для інших осіб. Так, у чеках неодноразово зустрічається придбання препарату трикалдин (сердечні краплі), який за інструкцією виробника не призначається дітям до 12 років. Серед витрат, які нібито понесені на утримання дитини є купальник тощо.

Серед додаткових доказів, які позивач приєднала до матеріалів справи, є у тому числі, докази, які мають відношення до додаткових витрат на дитину (зокрема, оплату відвідування дитиною гуртків), а також посилається на бажання організувати навчання сина у приватній школі, вартість навчання в якій становить 220 000 грн.

Тобто, витрати, які на думку позивача доводять необхідність стягнення з відповідача значного розміру аліментів, є нічим іншим як прогнозованими додатковими витратами на дитину, які за своєю правовою природою не повинні покриватися за рахунок аліментів.

На відміну від додаткових витрат на дитину, аліменти за своєю правовою природою забезпечують базові матеріальні умови для життя дитини.

Суд першої інстанції не встановив суму коштів, які відповідач перерахував позивачу, починаючи від дня пред`явлення позову до дня прийняття рішення, що може спричинити подвійне стягнення аліментів за вказаний період та можливі спори з органами виконавчої служби.

Від представника позивача - адвоката Лисенко І.К. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить апеляційний суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Відзив обґрунтовано тим, що відповідач вперше заявив, що вважає за доцільне стягнення аліментів у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу), лише в апеляційній інстанції. Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач частково визнавав позов та просив суд стягнути аліменти у розмірі, який був би достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною 5 статті 183 СК України, встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла висновку про таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 8 т. 1).

Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11 т. 1)

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 9-10 т. 1).

Згідно з довідкою, виданою Комітетом мікрорайону «Рада житлового масиву Виноградар» 08 грудня 2021 року, ОСОБА_2 разом із її сином ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 109 т. 1).

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (частина 2 статті 182 СК України).

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то положеннями СК він не визначений, а їх граничний розмір визначений частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника.

У позовній заяві ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Відповідно до наданої відповідачем до суду першої інстанції довідки від 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 працює на посаді голови Центральної виборчої комісії і його заробіток з січня 2021 року по листопад 2021 року становить 2 574 839 грн 15 коп. (а.с. 127 т. 1).

Середньомісячний дохід відповідача за указаний період становить приблизно 234 076 грн 28 коп.

Тобто частини від заробітку (доходу) відповідача, питання про стягнення якої на утримання дитини порушено ОСОБА_2 у позові, становить в середньому 58 519 грн.

Обґрунтовуючи стягнення з відповідача аліментів саме у зазначеному розмірі, позивач посилалася на те, що ОСОБА_3 є фізично здоровим хлопчиком, має гарну фізичну підготовку, займається футболом, відвідує заняття з англійської мови, та з метою його фізичного розвитку періодично виникає необхідність у проходженні медичних обстежень, наданні консультації лікарів, забезпеченні необхідними щоденними речами.

На обґрунтування суми витрат необхідних для утримання спільної дитини сторін позивачем подано до суду першої інстанції чеки та квитанції на підтвердження сплати за відвідування дитиною дошкільного навчального закладу компенсуючого типу, гуртків, оплати комунальних послуг, лікування дитини у стоматолога та від пневмонії, купівлі продуктів харчування та одягу (а.с. 4-55 т. 2).

Також позивачем у клопотанні про долучення доказів зазначено про те, що вона планує віддавати сина у приватну школу, розглядала пропозицію «СпільноШкола», де вартість навчання в рік складає 220 000 грн, а також позивач планує, щоб дитина відвідувала спортивний зал (вартість 8 990 грн на рік), соляну печеру. Дитині необхідно придбати ліжко (вартість 29 900 грн), нову парту (вартість 19 500 грн), спортивний куточок з турніками, мотузковим набором (вартість 26 089 грн), дитяче комп`ютерне крісло (вартість 12 955 грн), шафу (вартість 61 074 грн), планшет (вартість 48 999 грн). Позивач планує виписувати дитячі журнали (а.с. 2 т. 2).

Оцінивши надані докази, колегія апеляційного суду вважає, що указані вище майбутні витрати за своєю суттю є додатковими витратами на дитину, питання про стягнення яких не є предметом розгляду цієї справи.

В іншій частині доводи позивача не обґрунтовують реальних потреб дитини в отримані аліментів у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, що на теперішній час середньомісячно становить 58 519 грн.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а брати участь в утриманні дитини зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, апеляційний суд враховує, що такі стягуються не для зрівняння матеріального становища платника та одержувача аліментів, а для того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Крім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

На підставі викладеного, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність відомостей щодо наявності у відповідача інших дітей або осіб на утриманні, доведені стягувачем аліментів витрати на дитину, апеляційний суд вважає, що справедливим та доцільним є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу), що відповідатиме інтересам дитини сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня його матеріального забезпечення.

Сторонами у справі визнається, що відповідач щомісячно перераховував у добровільному порядку на рахунок позивача кошти на утримання їх спільної дитини з травня 2017 року по жовтень 2021 року у розмірі 16 040 грн 20 коп., з жовтня 2021 року по вересень 2022 року - у розмірі 8 040 грн 20 коп., що підтверджується довідкою АТ «ПриватБанк» №BUHACBIBBTIN3KA3 від 28 жовтня 2021 року за період з 01 січня 2016 року по 28 жовтня 2021 року (а.с. 128-133 т. 1) та квитанціями АТ «ПриватБанк» (а.с. 134,135 т. 1, а.с. 70-76, 94-95, т. 2).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в подальшому його добровільна сплата коштів на дитину може спричинити подвійне стягнення з нього аліментів за вказаний період.

Однак, апеляційний суд звертає увагу, що права відповідача не порушуються, оскільки він має можливість звернутися до відділу виконавчої служби, на виконанні якого перебуватиме рішення про стягнення аліментів, із заявою та наданими документально підтвердженнями сплачених ним коштів в рахунок аліментів для врахування сплачених добровільно коштів в рахунок сплати аліментів.

Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на дитину з 1/4 на 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ванджурака Романа Васильовича задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська