ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/322/23 Справа № 211/1116/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/1116/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Міський тролейбус»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на додаткове рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 червня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Міський тролейбус» (надалі КП «Міський тролейбус») про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

Позовна заява мотивована тим, що 01.02.2010 року позивач ОСОБА_1 працює електромонтером контактної мережі 4 розряду у КП «Міський тролейбус».

31 січня 2022 року, наказом відповідача № 64-к, позивача було відсторонено від роботи, у зв`язку з тим що він не надав документи, що підтверджують факт щеплення проти COVID-19 або довідку про тимчасові чи постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19.

Вказане відсторонення позивач вважає незаконним, оскільки воно грубо порушує його конституційне право на працю і отримання винагороди за неї, як засобу до існування. Зокрема, вказує на відсутність підстав, передбачених законодавством України, для відсторонення його від роботи за вказаних обставин, та, оскільки наказ № 64-к від 31.01.2022 року не містить належного обґрунтування, він не може вважатись законним.

Позивач вважає, що він має право на отримання від відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, тобто за час відсторонення від роботи у розмірі 6336,33 грн.

Посилаючись на викладене, просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ директора КП «Міський тролейбус» Приходько О.Я. від 31 січня 2022 року за №64-к, поновити його на посаді електромонтера контактної мережі 4 розряду, та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розрахунку 82,29 грн., за робочу годину, що станом на момент подання позову становить 6336,33 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано Наказ директора КП «Міський тролейбус» Приходько О.Я. № 64-к від 31.01.2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Стягнуто з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи, починаючи з 01.02.2022 року до 09.03.2022 року у розмірі 16 293 грн. 42 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи - за один місяць.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року змінено рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року в частині мотивів задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міський тролейбус» про визнання відсторонення від роботи незаконним та зобов`язання виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення, та викладено їх у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року залишено без змін.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року стягнуто з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

В решті вимог заяви - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., просить скасувати додаткове рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким стягнути з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування сталої судової практики щодо розподілу судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мотуза О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом КП «Міський тролейбус» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ директора КП «Міський тролейбус» Приходько О.Я. від 31 січня 2022 року за №64-к, поновити його на посаді електромонтера контактної мережі 4 розряду, та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розрахунку 82,29 грн., за робочу годину, що станом на момент подання позову становить 6336,33 грн.

При поданні позовної заяви, позивач ОСОБА_1 зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 4 500,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано Наказ директора КП «Міський тролейбус» Приходько О.Я. № 64-к від 31.01.2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Стягнуто з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи, починаючи з 01.02.2022 року до 09.03.2022 року у розмірі 16 293 грн. 42 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи - за один місяць.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив: ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №211/1116/22 про стягнення з відповідача КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року стягнуто з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

В решті вимог заяви - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду в частині стягнення з відповідача КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 судових витрат з оплати професійної правничої допомоги в загальному розмірі 5 000,00 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена сума витрат на правничу допомогу не підтверджена відповідними доказами щодо обсягу надання послуг і виконання робіт, їх вартості, витраченого адвокатом часу на надання послуг, відсутні квитанції про фактичну оплату наданих послуг.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється в апеляційній інстанції, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача Мотузом О.В., надано суду: копію договору про надання правової допомоги від 04.02.2022 року, копію додатку №1 від 04.02.2022 року до договору про надання правової допомоги від 04.02.2022 року, копію ордера Серія АЕ № 1006673 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , адвокатом Мотуз О.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДП № 3602, та копію акту приймання - передачі наданих послуг від 02.06.2022 року, згідно договору про надання правової допомоги від 04.02.2022 року, на загальну суму 5000,00 грн., з яких: 500,00 грн. - надання консультацій щодо обов`язкової вакцинації від COVID-19; 500,00 грн. - надання консультацій правового характеру щодо процедури виконання рішення суду про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 2000,00 грн. - складання позовної заяви; 2000,00 грн. - складання відповіді на відзив.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн. відповідають критеріям розумності, співмірності та справедливості, а тому вважає за необхідне компенсувати за рахунок КП «Міський тролейбус» витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів, задовольняє апеляційну скаргу та скасовує додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподілу судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, на підставі п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в зв`язку з неправильним застосуванням норм процсуального права, та ухвалює в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, задовольнити.

Додаткове рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року скасувати в частині відмови в задоволені заяви позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути з Комунального підприємства «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: