Провадження №2/523/1922/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"06" червня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.,

за участю секретаря судового засідання - Сервачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в якому просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 30.09.2014 року між сторонами було укладено шлюб, який на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року розірвано.

За період шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13.11.2020 року з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 2730 грн. щомісячно, починаючи з 08.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка зазначає про те, що після розірвання шлюбу

Позивачка вказує про те, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Позивачка піклується про дитину, намагається забезпечити їй якісне харчування, дозвілля, лікування та догляд, купує одяг, предмети побуту тощо.

Також позивачка вказує про те, відповідач не спілкується ні з позивачкої, ні з їхньою донькою, не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини, не турбується про її здоров`я, не цікавиться її фізичним, моральним та духовним розвитком.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.07.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав - залишено без руху.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про пзбавлення батьківських прав - повернуто позивачу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.02.2022 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2021 року скасовано та справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2022 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.07.2022 року на 10год. 30хв.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 06.06.2023 року на 09год. 30хв.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.142).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надавдо суду письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.111-112).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 30.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , яке видано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №63 (арк.сп.45).

Судом встановлено про те, що у період шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , яке видано Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3137 (арк.сп.45).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року шлюб між сторонами - розірвано (арк.сп.47).

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13.11.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 730 грн. (арк.сп.48-49).

Відповідно до Довідки №68 від 26.05.2021 року про реєстрацію місця проживання особи, яка видана Степанівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області, вбачається, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.сп.65), тобто за місцем реєстрації позивачки ОСОБА_1 (арк.сп.64).

Ст. 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч. 6 ст. 7 СК України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Згідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами.

У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Виходячи із змісту ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним із батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 12.04.2023 року, встановлено про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу (арк.сп. 120-121).

Тому, Орган опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішення спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, судом береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 180 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Степанівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 16.06.2023 року.

Суддя: Аліна С.С.