КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6226/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/504/22

30 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Осадченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Білоцької Л.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція», третя особа: Бишівська сільська територіальна громада про визнання права користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція», третя особа: Бишівська сільська територіальна громада про визнання права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що він пропрацював на підприємстві Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" на посаді лісника Жорнівського лісництва, майстром лісу Жорнівського та Дзвінківського лісництв двадцять три з половиною роки. Був звільнений 28 грудня 2010 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. На даний час є пенсіонером.

Зазначає, що на час виконання своїх трудових обов`язків, роботодавцем йому було надано у користування житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де він зробив ремонт, за проживання у вказаному будинку він сплачує комунальні послуги та підтримує будинок у нормальному стані.

Вказує на те, що наразі він фактично проживає за вказаною адресою з 2003 року, іншого житла він не має. Увказаному житловому приміщенні він не реєструвався, був зареєстрований у будинку, який на праві власності належав його матері за адресою: АДРЕСА_2 , проте, у 2005 році, зазначений будинок згорів.

Він неодноразово звертався до відповідача - Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" із проханням надати дозвіл на реєстрацію свого місця проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 , проте, на вказані заяви він отримував відмови відповідача у зв`язку із тим, що підприємством не приймалося рішення про надання йому службового житлового приміщення, не видавався ордер на вселення до службового приміщення за вказаною адресою.

Зазначає, що відмова Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" у надані згоди на реєстрацію його місця проживання у будинку АДРЕСА_1 впливає на його, в тому числі і виборчі права.

Звертає увагу, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28.03.2019 року (справа №370/987/19) за його позовом до Відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Макарівської районної державної адміністрації про включення до списку виборців позов було задоволено.

Включено ОСОБА_1 , який проживає за адресою будинок АДРЕСА_1 до списку виборців виборчої дільниці № 320694 територіального виборчого округу № 91 для голосування на виборах Президента України 31 березня 2019 року.

Звертає увагу, що судом у мотивувальній частині даного судового рішення встановлений факт його проживання без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Також зазначає, що відсутність у нього реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , впливає на його праватакож і тому, що він не може оформити субсидію, чи скористатися, як пенсіонер, іншими пільгами, тощо.

З урахуванням вище викладеного, просив суд визнати за ним право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, так як на підставі рішення виконавчого комітету Ясногородської сільської ради від 27.05.2011 року за Відокремленим підрозділом Національний університет біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок в установленому законом порядку у користування позивача його власником не надавався. Дійсно, ОСОБА_1 на даний час самовільно займає житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи позивача на те, що він вчасно та в повному обсязі сплачує комунальні платежі за користування вказаним житловим приміщенням на рахунок відповідача не підтверджені належними доказами і вказана обставина, навіть у випадку її доведення, не є підставою для визнання за позивачем права користування вказаним житловим приміщенням.

Відповідач визнає той факт, що дійсно, між відповідачем та позивачем були тривалі трудові відносини, так як позивач працював лісником обходу № 5 Жорнівського лісництва, а з 2003 року був з власної згоди переведений лісником обходу № 2 Жорнівського лісництва, 28 грудня 2010 року був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Проте, вказана обставина не є доказом набуття позивачем права користування належним на праві власності відповідачу спірним будинком .

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція», третя особа: Бишівська сільська територіальна громада про визнання права користування житловим приміщенням відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 02 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зі змісту рішення Макарівського районного суду Київської області від 28 березня 2019 року неможливо встановити, що позивач з 2003 року і по теперішній час постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Помилковим вважає висновок суду першої інстанції про те, що ним, як позивачем у справі, не доведено належними та допустимими доказами факт надання йому у встановленому законом порядку у користування житлового будинку АДРЕСА_1 та доказів, які б підтвердили законність його вселення у вказане житлове приміщення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Представник Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» та представник третьої особи: Бишівської сільської територіальної громади в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював лісником обходу № 5 Жорнівського лісництвата відповідно до наказу № 137 від 19 травня 2003 року Боярської лісової дослідної станції ОСОБА_1 було переведено з його згоди лісником обходу № 2 Жорнівського лісництва з 19 травня 2003 року. (а.с. 17-18)

28 грудня 2010 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до довідки № 336 Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно постійно проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року і по даний час (а.с. 9).

28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернуся до директора Боярської лісової дослідної станції з заявою, в якій просив надати йому довідку про сплату комунальних послуг за проживання в службовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

30 жовтня 2020 року на вище зазначений запит директором ВП НУБіП України «Боярська ЛДС» було надано відповідь в якій зазначалось, що за наявною у ВП НУБіП України «Боярської лісової дослідної станції» інформацією у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати комунальних платежів перед ВП НУБіП України «Боярської лісової дослідної станції» (а.с. 11).

Згідно довідки Макарівсього районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області №31 від 19.10.2020 року в Журналі обліку пожеж СДПЧ-36 смт. Макарів за №45 від 30.10.2005 року в АДРЕСА_2 зареєстровано пожежу житлового будинку (а.с. 14).

Згідно акту обстеження згорілого будинку від 22 жовтня 2020 року, який складений комісією у складі сільського голови С.А. Кононенка, депутата по округу Олійник Н.В, діловода сільської ради Цитка Р.В. встановлено, що на даний час на місці будинку АДРЕСА_2 знаходяться обгорілі стіни, покрівля обвалилася всередину. Будинок повністю не придатний для житла. На момент обстеження за даною адресою ніхто не зареєстрований і ніхто не проживає (а.с. 13).

У відповіді Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" №471 від 13.10.2020 року, наданої на заяву ОСОБА_1 , зазначено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Ясногородської сільської ради від 27.05.2011 року за ВП НУБіП України «Боярська ЛДС» зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане приміщення дійсно відноситься до житлового фонду. Встановлено, що ВП НУБіП України «Боярська лісова дослідна станція» рішення про надання ОСОБА_1 службового жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалося та, відповідно, ордер на вселення до службового жилого приміщення йому не видавався. У ВП НУБіП України «Боярська ЛДС» відомості про те, що ОСОБА_1 проживає чи перебуває за вказаною адресою відсутні (а.с. 19).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Макарівської райдержадміністрації ОСОБА_1 станом на 22.07.2020 року на обліку в Управлінні соціального захисту населення Макарівської РДА в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків не перебуває, пільгами не користується (а.с. 21).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція», третя особа: Бишівська сільська територіальна громада про визнання права користування житловим приміщенням, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог вимог, а саме: доказів надання йому у встановленому законом порядку ( рішення власника, ордеру) у користування житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та законності його вселення у дане житлове приміщення, а тому відсутні підстави для визнання за ним права користування вказаним житловим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У статті 58 ЖК України зазначено, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, який у будинках державного та громадського фонду видається на підставі рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування на вільне жиле приміщення.

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється за договором найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення.

За статтею 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири (частина перша статті 118 ЖК України).

Згідно зі ст. 121 ЖК України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання.

Відповідно до частини першої статті 122 ЖК України єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видає виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.

Звертаючи до суду з позовом до Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» про визнання за ним права користування будинком АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зазначав, що на час виконання ним трудових обов`язків йому було надано відповідачем у користування вказане житлове приміщення.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ордер на спірний житловий будинок позивачу не видавався, договір найму між власником житла та позивачем також не укладався, а тому доводи позивача про те, що він вселився у будинок АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку, з дозволу відповідача, тривалий час - з 2003 року проживає у вказаному будинку, несе витрати по його утриманню, а тому набув права користування вказаним житловим приміщенням, не грунтуються на досліджених судом доказах та вимогах закону - ЖК України.

Правильним є висновок суду першої інстанції про невідповідність наданим доказам доводів позивача щодо сплати ним вартості комунальних послуг за проживання у спірному будинку та підтримання будинку у належному стані, а наданий до позовної заяви акт звірення розрахунків суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв у якості доказу, оскільки зазначений акт не стосується будинку АДРЕСА_1 , так як його було проведено та складено за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, посилання позивача на ті обставини, що ключі від спірного будинку йому було надано відповідачем, після цього він в 2003 році заселився у вказаний будинок і проживає в ньому на даний час, сплачує комунальні платежі, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки останній у встановленому законом порядку не набув права на користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 , незалежно від тривалості проживання у ньому, проведення ремонту та оплати за житлово-комунальні послуги».

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він вселився у спірний будинок в установленому законом порядку, так як єдиною правовою підставою для вселення в житлове приміщення є ордер уповноваженого органу, який позивачем суду не надано.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2023 року.

Головуючий: Судді