Справа № 450/2160/20 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/820/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Бадівській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Настасяк Олена Віталіївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, повернення земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

16.07.2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати недійсним (фіктивним) з моменту укладення договір дарування земельної ділянки від 16.06.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В. та застосувати до договору дарування наслідки недійсності правочину, а саме повернути земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554 у власність ОСОБА_1 , скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_3 , вчинений 16.06.2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В.

Позов обгрунтовував тим, що 23.06.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким сторони зобов`язувалися у строк до 31.12.2017 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки орієнтовною площею 0,2480 га у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області. За умовами зазначеного договору ОСОБА_1 зобов`язувався з моменту укладення договору і до 31.12.2017 року здійснити продаж земельної ділянки на користь ОСОБА_2 , а також підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору. На підтвердження наміру придбати земельну ділянку орієнтовною площею 0,2480 га ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 208 205,56 грн. Після укладення попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки він неодноразово звертався до ОСОБА_1 з вимогою укладення основного договору, однак такий не міг виконати покладеного на нього зобов`язання, оскільки 13.06.2016 року на все його майно було накладено арешт. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов попереднього договору, він звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 сплачених ним коштів в розмірі 208 205,56 грн, 3-х % річних та інфляційних втрат. Заочним рішеннями Пустомитівського районного суду від 19.03.2020 року даний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 249 767,39 грн. Враховуючи наведене, просив позов задолити.

Оскаржуваним рішенням заочним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним (фіктивним) з моменту укладенння договір дарування земельної ділянкивід 16.06.2020р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк Оленою Віталіївною, зареєстрований в реєстрі за № 464.

Застосовано до Договору дарування земельної ділянки від 16.06.2020р. наслідки недійсності правочину, а саме - повернуто земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236 у власність ОСОБА_1 .

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1га, кадастровий номер :01:005:0554, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236 за ОСОБА_3 , вчинений 16.06.2020р. державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк Оленою Віталіївною.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , понесені позивачем судові витрати у розмірі по 2 302,23 грн.( дві тисячі триста дві гривні 23 копійки) з кожного.

Скасовано арешт та заборону на вчинення дій земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236, зареєстрованою за ОСОБА_3 , накладені ухвалою Пустомитівського районного судуЛьвівської області від 07.08.2020р.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, а саме заперечити позов, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд першої інстанції не врахував, що під час укладення оспорюваного правочину нотаріусом було дотримано усіх вимог закону, в тому числі щодо перевірки заборони та арешту на вчинення нотаріальної дії. Під час нотаріального посвідчення договору дарування були відсутні будь-які обмеження та заборони. Вважає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу визнання правочину недійсним належними доказами не підтверджені та спростовуються матеріалами справи, зокрема ухвалою суду від 15.06.2020 року у справі №450/4040/19 за позовом ОСОБА_2 про стягнення з нього ( ОСОБА_1 ) грошових коштів, яка надіслана судом до ЄДРСР лише 18.06.2020 року. Відтак, на час укладення договору дарування інформація про арешт спірної земельної ділянки була відсутня. Зазначає, що відповідно до умов договору дарування від 16.06.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В., він передав (подарував) ОСОБА_3 земельну ділянку, останній в свою чергу отримав дарунок та зареєстрував за собою право власності на отриману в дарунок земельну ділянку. Тому вважає, що підстави для визнання недійсним оспорюваного договору відсутні.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_1 - Ільків Г.М. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом.

Згідно ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Встановлено, що 23.06.2017 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким сторони зобов`язувалися у строк до 31.12.2017 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки орієнтовною площею 0,2480 га, що знаходиться у с.Бережани Пустомитівського району Львівської області ( а.с.18-19).

Зазначений договір посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №555.

Згідно з визначеними у договорі умовами, ОСОБА_1 у строк з часу підписання договору і до 31 грудня 2017 року зобов`язувався здійснити продаж земельної ділянки на користь позивача; до укладення договору купівлі-продажу оформити право власності та підготувати усі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

На підтвердження наміру придбати земельну ділянку, а також для забезпечення виконання сторонами умов договору, позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 208 205, 56 грн, що еквівалентно 8 тис. дол. США (п.5 договору).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження від 06.06.2020 року земельна ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554 у с. Волиця Пустомитівського району Львівської області з 04.03.2019 року належала на праві власності ОСОБА_1 ( а.с.20).

16.06.2020 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований) укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554 у с. Волиця Пустомитівського району Львівської області. Договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Настасяк О.В. та зареєстрований в реєстрі за №464( а.с.104-105).

Згідно пункту 6 договору дарування від 16.06.2020 року дарувальник засвідчив, що земельна ділянка під забороною (арештом) не перебуває; щодо неї відсутні судові спори; внаслідок дарування земельної ділянки не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб; земельна ділянка вільна від обтяжень, а також інших прав щодо неї у третіх осіб.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження, від 16.06.2020 року земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:0554, з 16.06.2020 року належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 16.06.2020 року. Рішення про державну реєстрацію права власності здійснено державним реєстратором - приватним нотаріусом Настасяк О.В., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236 ( а.с.23-24).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 249 767, 39 грн, з яких 208 205, 56 грн. заборгованість за попереднім договором купівлі-продажу від 23.06.2017 року, 11 705, 15 грн - три проценти річних від суми простроченого боргу, 29 856, 68 грн - інфляційні втрати від суми простроченого боргу (справі № 450/4040/19).

З метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за попереднім договором у сумі 249 767, 39 грн, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.06.2020 року було вжито заходи забезпечення позову до вирішення спору по суті шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0554 та земельну ділянку площею 0, 0764 га, кадастровий номер :01:005:0416, власник яких є ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.03.2020 року у справі № 450/4040/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 249 767,39 грн заборгованості за попереднім договором від 23.06.2017 року (а.с. 29-32, 235).

Зазначене рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 06.11.2020 року.

Як зазначено у рішенні Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.03.2020 року, у зв`язку з укладенням 23.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, на виконання умов договору ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 208 205,56 грн. Оскільки основний договір не було укладено через дії ОСОБА_1 , зокрема такий до настання визначеної договором дати продажу позивачеві земельної ділянки (31.12.2017 року) не вчинив необхідних дій до зняття арешту з земельної ділянки, яка мала стати предметом договору купівлі-продажу, сплачені позивачем кошти за цим договором підлягають обов`язковому поверненню відповідачем.

10.11.2020 року Пустомитівським районним судом Львівської області у справі № 450/4040/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів видано виконавчий лист про стягнення з відповідача 249 767,39 грн заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу від 23.06.2017 року (а.с.144).

05.02.2021 року приватним виконавецем Ільчишин Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64398962 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 249 767,39 грн заборгованості, в процесі виконання якого 20.05.2021 року за результатами проведених електронних торгів продана за 156 000,00 грн належна ОСОБА_1 земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0416.

Згідно листа приватного виконавця № 1515, станом на 14.07.2021 року заборгованість ОСОБА_1 у ВП № 64398962 становить 121 094,05 грн (а.с. 210).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, повернення земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про ухвалення Пустомитівським районним судом Львівської області рішення від 19.03.2020 року, яким з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто 249 767,39 грн заборгованості за невиконання умов попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.06.2017 року, та накладення арешту на спірну земельну ділянку, з метою ухилення від цивільно-правової відповідальності перед ОСОБА_2 передав безоплатно належну йому земельну ділянку ОСОБА_3 за договором дарування від 16.06.2020 року, який вчинено ним без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим правочином, що свідчить про його фіктивність.

З таким висновком колегія суддів погоджується повністю з наступних мотивів.

У постанові КЦС ВС від 13 квітня 2022 року у справі № 757/62043/18-ц вказано про те, що договір як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин і має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правопорядок не може залишати поза реакцією дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, хоча формально такі дії, на перший погляд, не порушували тих чи інших імперативних норм.

Тому не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зробила висновок, що позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст. 234 ЦК України, так і інша, наприклад підстава, передбачена ст. 228 ЦК України.

З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я. А. Левик

М.М. Шандра