РІШЕННЯ

іменем України

05 квітня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши за відсутності сторін в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з вимогами: розірвати шлюб, зареєстрований 20.08.2011 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 74; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 1/3 частці від всіх доходів до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину; з 14.05.2031 щомісячно аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 1/4 частці від всіх доходів до досягнення ним повнолітнього віку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На обґрунтування позову зазначила, що з 20.08.2011 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стан здоров`я дітей задовільний.

Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, які служать основою для побудови сім`ї та притаманні подружжю. Сімейні відносини між ними остаточно припинені в квітні 2022 року, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер.

Подальше сумісне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей.

Діти проживають разом з нею в Республіці Ірландія та перебувають на її утриманні. Відповідач сім`ю не забезпечує протягом останнього року, чим ставить її в скрутне становище. Відповідач працює неофіційно у місцевого фермера ОСОБА_6 , має стабільний дохід в розмірі до 10 000 грн 00 коп. щомісячно, що відомо їй з повідомлень відповідача. Таким чином, відповідач має дохід для щомісячного утримання їхніх дітей. Проте, добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей відповідач відмовляється. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має.

Таким чином, враховуючи те, що у відповідача відсутні інші неповнолітні діти, непрацездатні батьки, доньки, сини; враховуючи те, що відповідач має стабільний дохід близько 10 000 грн 00 коп., вважала за можливе стягнення з відповідача щомісячно аліментів на утримання їхніх дітей в частці від всіх видів доходу відповідача.

У позовній заяві просила розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.03.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 05.04.2023.

05.04.2023 відповідач ОСОБА_3 подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити, та у зв`язку з визнанням позовної вимоги про розірвання шлюбу просив стягнути з нього 50% судового збору.

Сторони на судовий розгляд не прибули.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного :

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними копій свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , свідоцтв про народження Серія НОМЕР_2 та Серія НОМЕР_3 підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2011, мають спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 22-24).

Згідно паспорта Серія НОМЕР_4 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9-13).

Згідно паспорта Серія НОМЕР_5 та Довідки Відділу центра надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/307 від 14.03.2023 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 15, 18-21, 27)

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно частині 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися.

За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Спору про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами у цій справі немає.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільних неповнолітніх дітей, тому зобов`язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дітей.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що діти, за згодою батька, разом з матір`ю виїхали за межі України. Та обставина, що станом на час звернення до суду з цим позовом, а також і на час судового розгляду, спільні діти проживають разом з позивачем, відповідачем не заперечувався.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом розірвання шлюбу між сторонами та стягування з відповідача аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від всіх доходів до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину; а з 14.05.2031 щомісячно на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від всіх доходів до досягнення ним повнолітнього віку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В частині стягування аліментів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 536 грн 50 коп. (а. с. 8), а також, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави за вимогою про стягування аліментів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 142, 206, 211, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , зареєстрований 20.08.2011 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 74, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів, але не менше ніж по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13 березня 2023 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з ІНФОРМАЦІЯ_3 стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_3 до Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 1 073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп., які перерахувати на р/р UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 50 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Зобов`язати Головне управління Державної Казначейської служби України в Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 18) повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 50 коп., сплаченого при поданні позову за квитанцією № від 10.03.2023 в АТ "ТАСКОМБАНК".

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Повне рішення складене 05.04.2023.

Головуючий: В. В. Овдієнко