Ухвала

30 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 683/1195/22

провадження № 61-12324ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (далі -

КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області), у якому просив стягнути з відповідача 103 290,33 грн компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку

з порушенням термінів їх виплати відповідно до індексу зростання

цін на споживчі товари та тарифів на послуги за період з 22 лютого

2010 року по 22 лютого 2021 року, 141 225,96 грн - середнього заробітку

за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 липня 2015 року по 22 лютого 2021 року та 35 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на користь

ОСОБА_1 103 290,33 грн компенсації втрати частини грошового доходу

у зв`язку з порушенням термінів його виплати відповідно до індексу інфляції за період з 22 лютого 2010 року по 22 лютого 2021 року,

141 225,96 грн - середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати після звільнення за період з 31 липня 2015 року по 22 лютого

2021 року, а у решті позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2023 року рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 28 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1

до КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 22 лютого

2010 року по 30 вересня 2018 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 липня 2015 року по 01 жовтня 2020 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 31 липня 2015 року по 14 вересня 2020 року.

Стягнуто з КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на користь

ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового доходу за період

з 01 жовтня 2018 року по 21 лютого 2021 року у сумі 13 127,16 грн.

Відмовлено у позові ОСОБА_1 до КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку

при звільненні за період з 02 жовтня 2020 року по 22 лютого 2021 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період

з 15 вересня 2020 року по 21 лютого 2021 року з підстав пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

15 серпня 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2023 року, в якій, посилаючись

на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 липня

2023 року в частині закриття провадження у справі щодо позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період

з 22 лютого 2010 року по 30 вересня 2018 року і залишити в силі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 28 лютого 2023 року в частині позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 22 лютого

2010 року по 22 лютого 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації,

що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено,

що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі є стягнення компенсації втрати частини грошового доходу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Тобто ціна позову становить 279 516,29 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись

з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять

до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа № 683/1195/22 не підлягає касаційному перегляду в силу вимог закону, які відповідають критеріям правової визначеності

та передбачуваності.

При цьому, Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання

на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених

у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві

на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно

тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ,

які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку

не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. М. Ігнатенко

В. В. Пророк