ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/202/23
Номер провадження 2/292/64/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року смт Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Рябенької Т.С.,

секретаря судового засідання Володіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у смт Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності у порядку спадкування, В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом до Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, мотивуючи його тим, що є дочками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті матері відкрилась спадщина на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:000:0053, :06:000:0054, :06:000:0153, :06:000:0154 та на житловий будинок АДРЕСА_1 .

16 листопада 2021 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н.А. заведено спадкову справу № 99/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Заяву про прийняття спадщини подано ними. 28 грудня 2021 року приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н.А. зареєструвала у Спадковому реєстрі видачу свідоцтв про право на спадщину та видала їм свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці кожній спадкоємиці на майно їх матері ОСОБА_3 , а саме - на вищевказані земельні ділянки, а також зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право спільної часткової власності за ними по 1/2 частці кожній на дані земельні ділянки. Водночас 28 грудня 2021 року приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н.А. винесла постанову № 392/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки право власності на вказаний житловий будинок не зареєстроване, тому вони можуть реалізувати свої спадкові права лише в судовому порядку і просять суд визнати за ними в порядку спадкування право спільної часткової власності по 1/2 частці кожній на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 10.02.2023 відкрито провадження по даній справі та призначено по ній підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29.03.2023 закрито підготовче засідання у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

Позивачки ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивачок на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачок. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час його проведення повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла письмова заява селищного голови Пулинської селищної ради про розгляд справи без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнають повністю. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дослідивши матеріали спадкової справи № 99/2012, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ґарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

Конституцією України передбачено захист права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

З матеріалів справи вбачається, що батьками позивачок є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.06.1958 Очеретянською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, та серії НОМЕР_2 , виданого 14.08.1965 Очеретянською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області (а.с. 16, 18).

У зв"язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_7 позивачка ОСОБА_1 змінила дошлюбне прізвище " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_9 ", що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 27.10.1979 відділом ЗАГС смт Червоноармійськ Житомирської області (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 27.08.1983 Очеретянською сільрадою Червоноармійського району Житомирської області, позивачка ОСОБА_2 у зв"язку з реєстрацією шлюбу зі ОСОБА_10 змінила дошлюбне прізвище " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_11 " (а.с. 19).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 18.06.2021 Пулинським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 108 (а.с. 20).

Як вбачається з копії довідки Очеретянського старостинського округу Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області № 711 від 16.11.2021 згідно погосподарської книги № 9 житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 82).

Згідно копії технічного паспорту від 14 грудня 2021 року, реєстраційний номер ТІ01:8663-7417-8360-7072, на будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 дане домоволодіння збудоване у 1960-1970 роках (а.с. 66-75).

Відповідно до копії технічного паспорту від 13 грудня 2021 року, інвентаризаційна справа № 1692/Ю/454, загальна площа вищевказаного будинку становить 49,6 кв. м. (а.с. 76-81).

Згідно копії звіту про оцінку майна, складеного 02.12.2022 фізичною особою-підприємцем - суб"єктом оціночної діяльності ОСОБА_12 , вартість житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 02.12.2022 складає 104 215 грн (а.с. 83-88). Відповідно до змісту статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

У статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття (частина п`ята статті 1269 ЦК України).

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Як вбачається з копії спадкової справи № 99/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ,дана спадкова справа заведена на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 16.11.2021 до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Кулініч Н.А. про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 112-113).

28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Кулініч Н.А. в Спадковому реєстрі зареєстровано видачу свідоцтв про право на спадщину та видано позивачкам свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці кожній спадкоємиці на майно померлої матері ОСОБА_3 , а саме: на земельну ділянку площею 1,7309 га з кадастровим номером :06:000:0053, на земельну ділянку площею 1,7309 га з кадастровим номером :06:000:0054, на земельну ділянку площею 0,6535 га з кадастровим номером :06:000:0153 та на земельну ділянку площею 1,0795 га з кадастровим номером :06:000:0154, а також зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право спільної часткової власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частці кожній на вказані земельні ділянки (а.с. 23-54, 55-62).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Кулініч Н.А. № 392/02-31 від 28.12.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у зв"язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 63-65).

Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому рядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не

внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Даний перелік є вичерпним.

Аналогічні положення містить стаття 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивачки не можуть реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю державної реєстрації на спадкове майно у вигляді домоволодіння, яке збудоване у 1960-1970 роках, обраний позивачками спосіб захисту (визнання права власності) узгоджується з положеннями статті 392 ЦК України.

Відповідно до п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). До 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998 року.

Встановлення часу завершення спорудження домоволодіння визначає законодавство на час спорудження, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової

реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про прав на спадщину. Роз`яснення щодо того, що правильним є застосування саме вказаних норм, міститься в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» наведено роз`яснення судам щодо розгляду аналогічних спорів з приводу спадкування майна та його реєстрації".

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України).

З вищенаведеного випливає, що іншого шляху, крім звернення до суду за захистом порушеного права у позивачок немає та останні правильно у розумінні ст. 16 ЦК України обрали спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 81, ч. 1 ст. 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1258, 1268 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_6 та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителькою АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_7 в порядку спадкування право спільної часткової власності по 1/2 (одній другій) частці кожній на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.С. Рябенька