справа № 378/98/22
головуючий у суді І інстанції Гуртовенко Р.В.
провадження № 22-ц/824/2474/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ТОВ «Гюнсел» (надалі по тексту - товариство) звернулося до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 12 липня 2021 року близько 16 год 10 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz ML 500», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автобусом марки «Mercedes Benz Travego», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого ці автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП позивачу, як власнику автомобіля, заподіяно матеріальну шкоду.

Відповідно до звіту №2450 про оцінку автобуса «Mercedes Benz Travego», д.н.з. НОМЕР_3 , матеріальний збиток, завданий власникові вказаного автобуса, у результаті його пошкодження при ДТП, складає 238 438 грн 25 коп.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТОВ «Страхова компанія «Кредо» відповідно до полісу страхування №203370036, згідно з яким розмір франшизи визначено у сумі 2 500 грн.

05 січня 2022 року на рахунок ТОВ «Гюнсел» від AT «СК «ІНГО», яка є партнером ТОВ «Страхова компанія «Кредо», надійшло 127 500 грн страхового відшкодування.

Отже, матеріальна шкода, нанесена ТОВ «Гюнсел», частково відшкодована у розмірі 127 500 грн страховою компанією. Враховуючи, що страхове відшкодування не покриває вартість нанесеної позивачу шкоди у сумі 238 438 грн 25 коп., відповідач повинен сплатити позивачу різницю між страховим відшкодуванням та фактично заподіяною шкодою, яка у цьому випадку становить 110 935 грн 25 коп.

Крім цього, позивач внаслідок пошкодження його автобусу під час ДТП, звернувся до ФОП ОСОБА_2 для проведення відповідної оцінки з визначення вартості матеріального збитку, вартість якої склала 11 886 грн без ПДВ.

Відповідно до Акту наданих послуг №568 від 13 липня 2021 року ТОВ «ЕКСПРЕС-Т» надало ТОВ «Гюнсел» послуги вантажного автомобільного перевезення (за допомогою тягача) на суму 16 800 грн з ПДВ.

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі - 13 9624 грн 25 коп., та понесені судові витрати.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року позов ТОВ «Гюнсел» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гюнсел» майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 139 624 грн 25 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сума матеріальної шкоди перевищує межі ліміту страхового відшкодування, у зв`язку з чим дійшов висновку про стягнення різниці матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з відповідача на користь позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, обставини справи встановлено неповно; обставини, що мають значення для справи, не доведено; суд першої інстанції неправильно застосував норми права та при розгляді справи порушив статті 263-265 ЦПК України.

Зокрема, вказує на помилковість висновку суду про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи. Крім того, висновки щодо розміру шкоди зроблені без урахування позиції відповідача, який був позбавлений права брати участь під час проведення експертного дослідження пошкоджень, за результатом якого складено звіт про оцінку автобуса. Зазначає, що до переліку пошкоджень додано велику кількість деталей, механізмів та вузлів, які взагалі не мали відношення до ДТП, які не зазначені у протоколі огляду транспортного засобу.

Звіт про оцінку № 2450 від 22 липня 2021 року, який виготовлений на замовлення позивача стороною/організацією, що не є учасником у цій цивільній справі, вважає неналежним та не допустимим доказом, оскільки експерта не було попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та не перевірено його кваліфікацію. Таким чином, на думку апелянта, є потреба у проведенні належного експертного дослідження з метою встановлення дійсного розміру майнової шкоди із залученням судом відповідної експертної організації з покладенням на неї усіх передбачених законом обов`язків щодо достовірності, правильності проведення дослідження, а також встановлення відповідальності за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК Українивизначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12 липня 2021 року близько 16 год 10 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz ML 500», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автобусом марки «Mercedes Benz Travego», державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті чого ці автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП позивачу, як власнику автомобіля, заподіяно матеріальну шкоду.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП.

За змістом частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.9), автомобіль марки «Mercedes Benz Travego», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ТОВ «Гюнсел».

На час настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ТОВ «СК «Кредо» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203370036.

Згідно з даними вказаного полісу встановлена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн, франшиза становить 2 500 грн (а.с. 85,98).

Відповідно до звіту про оцінку від 22 липня 2021 року №2450, калькуляції вартості відновлювального ремонту від 22 липня 2021 року та протоколу огляду транспортного засобу №2450 (а.с.10-18) вартість матеріального збитку, завданого в наслідок ДТП власнику автобуса «Mercedes Benz Travego 15SD», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 238 438 грн 25 коп.

Відповідно до копії акту прийому-передачі виконаних робіт від 14 вересня 2021 року вартість звіту про оцінку вищевказаного автобуса становить 11 886 грн, звіт виконано якісно і в строк, сторони претензій одна до одної не мають (а.с.23).

Оплату вищевказаного звіту проведено позивачем, що підтверджується копією платіжного доручення № 2294 від 27 вересня 2021 року (а.с.24).

AT «СК «ІНГО», яка є партнером ТОВ «СК «Кредо», 05 січня 2022 року здійснило страхове відшкодування на користь власника автобуса «Mercedes Benz Travego 15SD», державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 127500 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №310 (а.с.25).

У зв`язку із вчиненою відповідачем ДТП, позивач поніс витрати з транспортування пошкодженого автобусу «Mercedes Benz Travego», з місця ДТП (с. Сніжки, Ставищенського району Київської області) до автотранспортного господарства позивача у місті Києві (місто Київ, вул. Кайсарова).

Відповідно до акту наданих послуг №568 від 13 липня 2021 року, ТОВ «ЕКСПРЕС-Т» було надано ТОВ «Гюнсел» послуги вантажного автомобільного перевезення (тягач) на суму 16800 грн з ПДВ (а.с.21).

13 липня 2021 року ТОВ «Гюнсел» сплатило на рахунок ТОВ «ЕКСПРЕС-Т» 16 800 грн з ПДВ на підставі рахунку №568 від 13 липня 2021 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1380 від 13 липня 2021 року (а.с.22).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору

В порядку статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В порядку частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (надалі по тексту - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (надалі по тексту - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За статтею 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 686/4557/18).

Ухвалюючи судове рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так приписами частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц викладений правовий висновок, що відповідно до статті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У Постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 638/16531/16 вказано на те, що судами не встановлено обставин, які свідчили, що звіт та дослідження проведені страховою компанією з порушенням законодавства і позивач реалізував своє право на їх оскарження або заперечував відповідні дослідження, що свідчить про його фактичні згоду із їх результатами.

Аналогічний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №520/8867/15.

З наведених обставин справи вбачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 12 липня 2021 року за участю автомобіля «Mercedes Benz ML 500», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автобуса марки «Mercedes Benz Travego», а також наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП. Також встановлено, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень.

Доводи апеляційної скарги з приводу неповідомлення відповідача про день і час судового розгляду, колегія апеляційного суду відхиляє з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач особисто 07 квітня 2022 року отримав: судову повістку про виклик до суду на 21 квітня 2022 року, копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.37,40,47); судова повістка про виклик до суду на 05 травня 2022 року від 21 квітня 2022 року повернулася у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 45, 52,69), про судове засідання призначене на 25 травня 2022 року відповідач був повідомлений телефонограмою, яку прийняв особисто (а.с. 55), про судове засідання, призначене на 22 червня 2022 року, відповідачу було відомо, що вбачається з заяви відповідача та його представника (а.с. 93, 94).

Доводи апеляційної скарги в частині неправильного визначення розміру шкоди, завданого позивачу, колегія апеляційного суду відхиляє, оскільки суду не було надано належних та допустимих доказів підтвердження іншого ніж вказано позивачем розміру завданої шкоди.

З клопотанням про призначення судової авто-товарознавчої експертизи відповідач до суду не звертався

Щодо наданого позивачем звіту про оцінку № 2450, то він є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України та не є висновком судового експерта у розумінні частини 2 статті 102 ЦПК України. Таким чином, колегія апеляційного суду відхиляє доводи про те, що наданий позивачем висновок, суд не мав права приймати, так як в ньому не зазначено про попередження експерта про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки щодо розміру шкоди зроблені без урахування позиції відповідача, який був позбавлений права брати участь під час проведення експертного дослідження пошкоджень, за результатом якого складено звіт про оцінку автобуса є безпідставними з огляду на таке.

Так, у спростування доведеності розміру заявленої шкоди відповідач указує, що він не був присутнім під час огляду пошкодженого автомобіля, тому на його думку висновок оцінювача не може бути прийнятий судом як допустимий доказ відповідно до статті 78 ЦПК України.

Разом з тим, при проведенні оцінювачем чи експертом огляду пошкодженого транспортного засобу присутність заінтересованих осіб не є обов`язковою.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності винуватця при огляді, а передбачає лише його бажане повідомлення про час та місце огляду. Якщо ж його не було при проведені огляду, то оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 643/10751/16-ц від 23 листопада 2020 року.

Згідно з пунктом 5.2 зазначеної Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби.

Відповідачем не наведені обставини, які вимагали обов`язкової присутності відповідача під час проведення огляду КТЗ.

Отже, на підставі наданих доказів, судом першої інстанції правильно було встановлено, що для покриття розміру шкоди, визначеного спеціалістом, не вистачило страхової суми. Різниця між завданою шкодою та страховою сумою у розмірі 139 624 грн 25 коп. має бути відшкодована винною особою.

З огляду на те, що суду апеляційної інстанції на спростування наданого позивачем висновку, яким визначено розмір завданої шкоди, відповідач інших належних та допустимих доказів не подав, а сам факт спричинення шкоди відповідачем не заперечується, у апеляційного суду відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська