_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/119/23
УХВАЛА

про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання

03.04.2023 року

Київський районний суд м. Одеси

Головуючий - суддя Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі № 520/13162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2023 року представник стягувача завернувся до суду з заявою, в якій просив визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/13162/16-ц від 28.02.2017 року про затвердження мирової угоди, яку уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Сторони по справі у судове засідання не з`явились, про час дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання.

Представник заявника - адвокат Ніц А.С. звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/13162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2017 року було задоволено клопотання сторін про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було задоволено. Визнано та затверджено мирову угоду, яку уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на наступних умовах:

«Затвердити, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., залишається у власності ОСОБА_2 .

Затвердити, що ОСОБА_2 визнає внесок ОСОБА_1 у вищевказану квартиру в розмірі 20000,00 (двадцяти тисяч) доларів США.

Затвердити, що в разі розірвання шлюбу між сторонами або в разі виставлення ОСОБА_1 письмової вимоги про сплату вказаних грошових коштів, ОСОБА_2 зобов`язується протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дня ухвалення рішення про розірвання шлюбу або від дня отримання письмової вимоги (або доставляння письмової вимоги за зареєстрованою адресою проживання відповідача без вручення через його відмову від прийняття вимоги або відсутність відповідача за адресою) сплатити на користь ОСОБА_3 грошову суму в гривні, що еквівалентна до 20000,00 (двадцяти тисячам) доларів США згідно офіційного курсу Національного банку України на день розрахунків.

Затвердити, що в разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 обов`язків, що містяться в п. 3 цієї Угоди, ОСОБА_1 має право звернутися до суду з позовом про стягнення вказаної суми з ОСОБА_2 . У такому випадку грошові кошти стягуються у примусовому порядку.

Затвердити, що майнові претензії сторін щодо вищевказаного спору вважаються врегульованими.».

Вказана ухвала суду в законному порядку оскаржена не була, а отже, набрала законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2023 року було відкрито провадження у справі, що підтверджується з сайту «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 посилається на те, що 24.12.2022 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені і 27.02.2023 року позивачка в порядку п.3 Мирової угоди направила відповідачеві лист з проханням зробити виплату у розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, згідно з курсо м НБУ, а саме 731 200,00 грн. (1 долар США = 36,56 грн. станом на 27.02.2023 року), однак, добровільно ОСОБА_2 укладену мирову угоду не виконує, грошові кошти не сплатив, наразі виникла необхідність у пред`явленні ухвали про затвердження мирової угоди на примусове виконання до органу державної виконавчої служби.

Згідно частини 1 та 2 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції . Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Обов`язок ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 грошові кошти виник після направлення йому відповідної вимоги, тобто після 27.02.2023 року, у зв`язку з чим наявні поважні причини для поновлення строку, який надається для пред`явленнявиконавчого документа до виконання.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити і визнати причину пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважною та поновити строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

При винесенні ухвали суд бере до уваги, що ухвала суду не виконана і не втратила своєї законної сили.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обов`язковість рішень суду»

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК України).

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Наразі, приймаючи до уваги, встановлені обставини, щодо вжиття ОСОБА_1 заходів щодо виконання у примусовому порядку ухвали Київського районного суду м. Одеси та зважаючи на те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного,керуючись Законом України «Про виконавче провадження», пунктом 17.4) Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, ст. 433 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі № 520/13162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/13162/16-ц від 28.02.2017 року про затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Куриленко О. М.