Справа № 740/731/23
Провадження № 2/740/397/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участі секретаря судових засідань Ісаєнко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Талалаївської сільської ради про визнання права власності у порядку спадкування,

встановив:

позивачі звернулися до суду з позовом до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності у порядку спадкування.

Позов мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори після його смерті була заведена спадкова справа за № 189/2021.

Згідно довідки № 03-29/19 від 20.01.2022 ОСОБА_4 на день смерті проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_1 та онукою ОСОБА_3 .

Спадкоємцями ОСОБА_4 за законом, відповідно до спадкової справи, є його: дружина ОСОБА_2 ; онука ОСОБА_3 , за правом представлення, оскільки спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 мав би бути його син ОСОБА_5 - батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До складу спадкового майна входить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постановою нотаріуса від 05.12.2022 у реєстрації права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок.

Згідно свідоцтва про право особистої власності домоволодіння від 27.11.1991 та довідки № 72/03-29 від 10.02.2022 виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області, домогосподарство, що розташоване по АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_6 , голова колгоспного двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , його дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , його син, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , його невістка, ОСОБА_5 , його внук, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які станом на 15.04.1991 рік проживали та були зареєстровані в ньому.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно довідки № 72/03-29 від 10.02.2022, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області, отримали кожен право на 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП «Ніжинське МБТІ» № 00406 від 11.02.2022 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року не зареєстровано.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 321664653 від 01.02.2023 року підтверджується, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 01.02.2023 не зареєстровано.

Голова колгоспного двору ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки № 03-29/20 від 20.01.2022 він на момент смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_4 ,невістка ОСОБА_2 , внук ОСОБА_5 , невістка (дружина внука) ОСОБА_1 , правнука ОСОБА_3 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилася, тому відповідно до статті 529 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті ОСОБА_6 , його право на 1/5 частку житлового будинку фактично успадкували в рівних частках:

- дружина ОСОБА_7 -1/10 частка; син ОСОБА_4 -1/10 частка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . На день смерті проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані: баба ОСОБА_7 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 .

Вважають, що на підставі ст 529 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 18.07.1963 року, зі змінами) право на 1/5 частку житлового будинку ОСОБА_5 , в рівних частках успадкували: батько ОСОБА_4 -1/20 частка, мати ОСОБА_2 -1/20 частка, дружина ОСОБА_1 -1/20 частка, дочка ОСОБА_3 -1/20 частка. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_7 заведена спадкова справа № 526/2006. Спадкоємцем по даній справі був її син ОСОБА_4 . Тобто він успадкував право на 3/10 частки житлового будинку, яка належала ОСОБА_7 (1/5 частка її власна, як члена колгоспного двору і 1/10 частка після смерті її чоловіка ОСОБА_6 ).

ОСОБА_4 належало право на 13/20 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 (1/10 частка після смерті батька- ОСОБА_6 , 1/20 після смерті сина- ОСОБА_5 , 3/10 після смерті матері- ОСОБА_7 , 1/5 частка його власна, як члена колгоспного двору), яка і має бути поділена між двома спадкоємцями порівну: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_2 усього успадкувала право на 3/8 частки житлового будинку (1/20 частка після смерті сина ОСОБА_5 , 13/40 частка після смерті чоловіка ОСОБА_4 ); ОСОБА_3 успадкувала право на 3/8 частки житлового будинку (1/20 частка після смерті батька, 13/40 частка після смерті діда ОСОБА_4 ); ОСОБА_1 успадкувала право на 1/20 частку житлового будинку після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 .

Позивачі в судове засідання не з`явились, згідно заяв від 15.03.2023 просили справу розглядати без їх присутності, позов підтримують , просять його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, прийняти рішення згідно законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

До кінця 2012 року питання переведення колгоспного двору до категорії двору, що належить громадянину, з видачею свідоцтва про право власності на будинок, вирішувалося органами місцевого самоврядування, а КП «Ніжинське бюро технічної інвентаризації» виготовляло документи про право власності і реєструвало будинок за громадянином. Тепер БТІ не мають такого права і як результат право приватної власності на будинок, який є складовою частиною колгоспного двору, може бути визнане тільки судовим рішенням.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до п.9 зазначених вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах кожного.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 11.03.2021 року (а.с.19). На день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на день смерті та протягом 6-ти місяців з дня смерті за вищевказаною адресою зареєстровані: дружина- ОСОБА_2 , 1953р.н.; невістка- ОСОБА_1 , 1971 р.н.; онука ОСОБА_3 -1996р.н. (а.с.20).

Нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори після його смерті була заведена спадкова справа за № 189/2021.

Постановою нотаріуса від 05.12.2022 року у реєстрації права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок (а.с.23-24).

Відповідно до довідки Талалаївської сільської ради №12/03-29 від 10.02.2022 станом на 15.04.1991р. в домоволодінні АДРЕСА_1 мешкали та були зареєстровані: ОСОБА_6 - голова колгоспного двору 1914 р.н., (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_7 - дружина, 1913 р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 - син, 1947 р.н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 - невістка, 1953 р.н., ОСОБА_5 - внук, 1972 р.н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Домоволодіння відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір (а.с.25).

На а.с.26 міститься свідоцтво про право власності на будинковолодіння від 27.11.1991, за яким в цілому будинковолодіння в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_6 (а.с.26).

Відповідно до довідки Ніжинського МБТІ» №00406 від 11.02.1022, житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності станом на 31.12.2012р. за колгоспним двором головою якого є ОСОБА_6 в цілому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого 27.11.1991 р. виконкомом Ніжинської районної Ради народних депутатів, згідно рішення №210 від 23.09.1989р. (а.с.27).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 321664653 від 01.02.2023 року підтверджується, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 01.02.2023 року не зареєстровано (а.с.28).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , свідоцтво НОМЕР_2 від 25.02.1997 (а.с.29).

За довідкою Талалаївської сільської ради №03-29/20 від 20.01.2022 року ОСОБА_6 , 1914 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті та протягом 6-ти місяців з дня смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: дружина ОСОБА_7 , 1913 р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), - син ОСОБА_4 , 1947 р.н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), невістка ОСОБА_2 , 1953 р.н., внук ОСОБА_5 , 1972 р.н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), невістка ОСОБА_1 , 1971 р.н., правнука ОСОБА_3 , 1996 р.н. (а.с.30).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 21.07.2004 встановлено факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_7 , 1913 року народження та ОСОБА_6 , 1914 року народження, Талалаївською сільрадою Ніжинського району 1травня 1936 року (а.с.31).

За довідкою №678/01-17 від 15.03.2023 Державного нотаріального архіву Чернігівської області спадкова справа до майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , Ніжинською районною державною нотаріальною конторою не заводилася.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про народження НОМЕР_3 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.32).

За довідкою Талалаївської сільської ради №03-29/513 від 05.07.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті та протягом 6-ти місяців з дня смерті за вищевказаною адресою зареєстровані: баба - ОСОБА_7 , 1913р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), батько - ОСОБА_4 , 1947 р.н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), мати ОСОБА_2 , 1953р.н., дружина ОСОБА_1 , 1971 р.н., дочка - ОСОБА_3 , 1996 р.н. (а.с.33).

ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_8 26.02.1994, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.34).

За довідкою №679/01-17 від 15.03.2023 Державного нотаріального архіву Чернігівської області спадкова справа до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ніжинською районною державною нотаріальною конторою не заводилася.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.35).

За довідкою Талалаївської сільської ради №03-29/21 від 20.01.2022 ОСОБА_7 , 1913 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті та протягом 6-ти місяців з дня смерті за вищевказаною адресою зареєстровані: син - ОСОБА_4 , 1947 р.н. ( помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), невістка - ОСОБА_2 , 1953 р.н., дружина внука - ОСОБА_1 , 1971 р.н., правнука - ОСОБА_3 , 1996 р.н. (а.с.36).

Нотаріусом Ніжинської районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , була заведена спадкова справа за № 526 за 2006 рік.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частку на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частку на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 45,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/20 частку на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 45,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Сторони:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ;

Відповідач: Талалаївська сільська рада, адреса: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Талалаївка, вул. Незалежності, 8, .

Повний текст рішення складений 04.04.2023.

Суддя Т.О. Гагаріна