Справа № 713/1027/23
Провадження №2/713/172/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04.04.2023 м. Вижниця

Суддя Вижницького районного суду Чернівецької області Кибич І.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третіми особами є Берегометська селищна рада Вижницького району, приватний нотаріус Штефюк Олександр Олександрович, про визнання права власності на частку нерухомого майна, в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовною заявою про визнання права власності на частку нерухомого майна, в порядку спадкування за заповітом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третіми особами є Берегометська селищна рада Вижницького району, приватний нотаріус Штефюк О.О.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Позовна заява ОСОБА_1 не може бути призначена до розгляду, підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (у разі подання письмових доказів можуть бути додані їх копії).

Водночас, враховуючи вимоги ч.ч.2, 4 та 5 ст. 95 ЦПК України, докази вважаються поданими належним чином, якщо вони подані в оригіналі або в копії, засвідченої в порядку, встановленому чинним законодавством, із зазначенням особи, у якої наявний оригінал відповідного документу. При цьому учасник справи може своїм підписом засвідчити копію письмового доказу лише у разі, якщо його оригінал знаходиться у такого учасника справи.

До позовної заяви в порушення вимог п.5 ст.177 ЦПК України, не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просить визнати право приватної власності на 1/3 ідеальної частки житлового будинку номер АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_4 та визнати право приватної власності на 1/3 частки земельної ділянки за адресою: будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_4 .

Позивачем не зазначено доказів щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , наявність осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні.

Позовна заява не містить обґрунтування позовних вимог у частині розміру визначеної позивачем частки у спадковому майні, на яке він просить суд визнати право власності.

Долучене рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.03.2022 року не містить відомостей щодо набрання ним законної сили.

Копія державного акту на право власності на земельну ділянку, яка долучена позивачем є нечитаєма.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 1-4 глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» N 3425-XII передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позовна заява не містить посилання на докази, що підтверджували б неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, не долучено постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням підстав для відмови.

Одночасно з позовом позивач подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи тим, що служить в лавах Збройних Сил України, є військовослужбовцем і безпосередньо приймає участь у військових діях задля звільнення окупованої території, забезпечення миру в Україні та на підставі п.12 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як військовослужбовець, у підтвердження чого додав копію військового квитка.

Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із вимогами п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» спір у справі повинен бути пов`язаний з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Виходячи зі змісту заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовна заява не пов`язана з виконанням військового обов`язку, виконанням службових обов`язків, а тому позивач не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Інших доказів, які б свідчили про те, що заявник звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, матеріали справи не містять.

При цьому суд звертає увагу позивача на ту обставину, що за змістом ч.2 ст.133 ЦПК України особа звільняється від сплати судового збору виключно на підставі Закону.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі N 338/158/19 (провадження №61-11548св20) зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що даний спір відноситься до категорії немайнових, оскільки встановлюється право людини володіти, користуватись і розпоряджатись власністю.

Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Оскільки позивач, звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на частку нерухомого майна, фактично бажає підтвердити своє право власності на нерухоме майно, то заявлені ОСОБА_1 вимоги є вимогами майнового характеру.

Згідно п.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача.

У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Дійсна вартість майна підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності. Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Позивачем на виконання вимог ч.2 ст.175 ЦПК України, не вказано ціну позову.

Відповідно до ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповіднимивимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається напозивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн).

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу позивача, що ціна позову має бути визначена виходячи з суми дійсної вартості спірного нерухомого майна, на час звернення до суду, однак висновок про оцінку нерухомого майна в матеріалах позовної заяви відсутній.

На підставі викладеного, позивачу необхідно зазначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості житлового будинку та земельної ділянки, на частку яких він фактично просить визнати право власності, та сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що позовну заяву по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третіми особами є Берегометська селищна рада Вижницького району, приватний нотаріус Штефюк Олександр Олександрович, про визнання права власності на частку нерухомого майна, в порядку спадкування за заповітом, - залишити без руху.

Копію ухвали направити позивачу та повідомити про необхідність виправити зазначені недоліки заяви.

Для усунення недоліків надати строк 10 (Десять) днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Іван КИБИЧ