Справа № 442/6593/22 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/232/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

в жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, визначеного рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала, що між нею та відповідачем 21 листопада 2002 року був укладений шлюб, який згодом було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2019 року. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року у справі № 442/589/17 було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: доньку ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі по 850 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 січня 2017 року, і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_3 вже повнолітня, тому аліменти стягуються тільки на утримання ОСОБА_4 .

Однак, вказаної суми аліментів недостатньо для дитини, так як дочка потребує збалансованого і вітамінізованого харчування та швидко виростає з одягу і взуття, що в рази перевищує щомісячний розмір аліментів. Крім того, дочка захоплюється малюванням, відвідує приватні уроки іноземної мови, навчається у школі. Зазначає, що її доходів, як працівника салону краси, не вистарчає на власне утримання та утримання доньки. Згідно податкової декларації за 2021 рік вона отримала за звітний період дохід в розмірі 36 000 грн, тобто по 3 000 грн щомісячно. У 2022 році у зв`язку з війною вона не отримує більше доходів. Крім того, вона змушена орендувати житлове приміщення для себе з дочкою, оскільки ОСОБА_1 не впускає її в будинок, де вони зареєстровані на постійне місце проживання.

Відповідач є здоровим та працездатним, фізична особа-підприємець, основним видом його діяльності є пасажирські перевезення, зокрема, і міжнародні, де отримує високий дохід, який витрачає лише на власні потреби, але в її проханні надати більше коштів для утримання дитини постійно відмовляє.

У зв`язку із чим просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року у справі №442/589/17. Стягувати з ОСОБА_1 на користь неї аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено частково.

Вирішено:

змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 у справі №442/589/17.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 992,40 грн судового збору в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Так, на думку заявника, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я.

Зазначає, що він утримує повнолітню дочку ОСОБА_3 , оскільки вона є студенткою навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту», оплачує за її навчання на підставі договору № ЗМУ- 011 від 12 вересня 2020 року, вартість навчання по спеціальності 073 менеджмент, рівень - бакалавр, 7 500 грн за перший навчальний рік, що підтверджується договором та квитанціями, копії яких долучаються до апеляційної скарги. З кожного наступного року оплата за навчання підвищується. Оплата за навчання здійснювалася з карткових рахунків відповідача та його дружини ОСОБА_7 . Позивачка жодної участі в утриманні дочки ОСОБА_8 не приймає, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу дочці ОСОБА_9 у зв`язку з її навчанням.

Крім того, судом не враховано ту обставину, що матеріальний стан позивачки, як стягувача аліментів, покращився, оскільки вона є власником нежитлових приміщень позначених літ. «2-А» площею 7,2 кв.м. та літ. «3-А» площею 17,6 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 , в якому розміщено салон краси, де надаються перукарські послуги та послуги манікюру, позивачка в цьому салоні постійно здійснює підприємницьку діяльність. Салон розташований в центрі міста, постійно обслуговує клієнтів.

Також, як вбачається з інформації з ДРРП від 30 грудня 2022 року, 03 вересня 2020 року позивачка згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т.С., придбала нежитлове приміщення загальною площею 53 кв.м., літ 23-Б» за адресою АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 37655522.

Щодо покликання позивача на ту обставину, що заявник є ФОП, який здійснює пасажирські перевезення і отримує високий дохід, таке спростовується копією довідки Дрогобицької ДПІ від 04 листопада 2022 року № АП/13-01-55-02, з якої убачається, що за період з 01 січня 2021 року по 30 жовтня 2022 року у відповідача, як ФОП, дохід відсутній.

Звертає увагу на те, що з часу постановлення рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21 лютого 2017 року по справі № 442/589/17 про стягнення аліментів, майновий стан відповідача не покращився, рішення суду про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_6 ним виконується.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2022 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, в яким відмовити у задоволенні позову.

В свою чергу в березні 2023 року надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Гирич О.В. в інтересах ОСОБА_2 , такий мотивовано законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 30 грудня 2009 року).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2019 року у справі № 442/724/19, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року у справі № 442/589/17 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: доньку ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі по 850 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 січня 2017 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно Довідки № 17102022 від 17 жовтня 2022 року, ОСОБА_2 фактично проживає зі своєю дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_2 , без реєстрації.

З Довідки №/АП/13-01-55-02 від 04 листопада 2022 року, виданої Державною податковою службою України ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_1 , вбачається, що згідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року сума доходу 0,00 грн; декларації про майновий стан доходи за період з 01 січня 2022 року по 30 жовтня 2022 року сума доходу 0,00 грн.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року,яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року).

Згідно із частиною першою статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини 8, 9 статті 7 СК України).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статей 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини першва та друга статті 141 СК України).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6) СК України.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В свою чергу, частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Дана позиція викладена касаційним цивільним судом Верховного Суду у Постанові №372/2393/17 від 14.11.2018 року.

Іншими словами, позивачі у відповідній категорії справ, як отримувачі аліментів, не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження, а саме зміни розміру аліментів, стягнутих у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у відповідній твердій грошовій сумі та навпаки.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, урахувавши якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, врахувавши прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище позивача стягувача аліментів, яка проживає разом з дитиною, займається її вихованням, і відповідача - платника аліментів, який є працездатною особою, приватним підприємцем, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, і саме такий розмір відповідає критеріям достатності та необхідності для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Матеріалами справи не підтверджено матеріальну неспроможність відповідача для присудження аліментів у такому розмірі.

При цьому колегія суддів звертає увагу і на те, що утримання повнолітньої дитини на час її навчання, за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу, також є обов`язком батьків, і виконання такого обов`язку щодо повнолітньої дитини яка продовжує навчання, не звільняє платника аліментів від сплати таких на неповнолітню дитину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич