Справа № 352/389/23
Провадження № 2-о/352/39/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тисменицький відділ Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області зі заявою в якій просить встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року і до цього часу. Заяву обґрунтовує тим, що він народився у с. Сілець, Івано-Франківського району (Тисменицького району), Івано-Франківської області. З моменту народження та станом на 24 серпня 1991 р. заявник постійно та безвиїзно проживав на території України за адресою: АДРЕСА_1 . В 1988-1989 року з необережності втратив паспорт громадянина СРСР. Із заявою про втрату паспорту та про видачу нового паспорта громадянина України не звертався. У зв`язку із відсутністю паспорта громадянина України, не отримав карту фізичної особи -реєстраційний номер облікової картки платника податків. Документ, що підтверджував би його особу не виготовляв. ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького відділу Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області щодо видачі паспорту громадянина України, проте, йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення, просив враховувати письмові пояснення. Так, у разі відсутності у особи паспорта громадянина СРСР з відміткою про прописку, розділом ІІ Порядку передбачено проведення процедури встановлення належності її до громадянства України, за результатами якої особу документують паспортом громадянина України. Враховуючи, що у заявника ОСОБА_1 були відсутні документи, які б підтверджували постійне проживання його в Україні станом на 21 серпня 1991 року, йому було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення відповідного факту.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників справи про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заяви з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився в с. Сілець Івано-Франківського району Івано-Франківської області ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працював в селянській спілці «Зоря» з 05 січня 1993 року по 03 серпня 2000 року (а.с.6).

Згідно довідки Сілецького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» №14/03 від 16 березня 2018 р. ОСОБА_1 , 1959 року народження навчався у Сілецькій восьмирічній школі Івано-Франківського району Івано-Франківської області з 1966р. по 1975 р.(а.с.7).

Згідно довідки Ямницької сільської ради Івано-Франківської області № 90 від 22 лютого 2023 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації постійно з 1993 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до довідки Ямницької сільської ради Івано-Франківської області № 91 від 22 лютого 2023 року, згідно запису № 249 Будинкової книги №ІІ для прописки громадян, що проживають в с. Сілець Івано-Франківського району (1981-1988рр.) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Сілець був знятий з реєстрації 01 грудня 1985 року (а.с.9).

Випискої з історії хвороби КНП «Лисецька центральна районна лікарня» Травматологічне відділення № 1505 на ОСОБА_1 підтверджено, що останній перебував на лікуванні з 23.07.2020 по 14.08.2020 (а.с.10).

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Тобто, на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюється набуття громадянства України.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Згідно відповіді Тисменицького відділу Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 04.09.2018 року, останньому роз`яснено, що для оформлення паспорту громадянина України спочатку необхідно звернутись до суду, оскільки для підтвердження факту постійного проживання особа подає до підрозділу міграційної служби судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні.

Надані заявником документи, на переконання суду, доводять факт проживання ОСОБА_1 на території України. Так, заявниця народилася у с. Сілець, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, тобто на території колишньої УРСР. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, є громадянами України. Такі особи є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

З огляду на вищевикладене, заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12,13, 81, 82, 88,141, 200, 264, 265, 315, 318, 319 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Тисменицький відділ Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області, місцезнаходження: вул. К. Левицького, 4, м. Тисмениця, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, 77401.

Суддя Максим ОЛІЙНИК