Справа № 148/2010/22
Провадження №2/148/136/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька Птахофабрика" про розірвання договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданої шкоди,-

встановив:

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області знаходиться вказана вище цивільна справа.

Справа призначалася до розгляду 13.02.2023 та 16.03.2023, однак у вказані судові засідання позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

03.04.2023 від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона просить судове засідання призначене о 10:00 год. 03.04.2023 відкласти на іншу дату у зв`язку з сімейними обставинами.

Представник відповідача, адвокат Сєркова С.Г., в судовому засіданні зазначила, що вказана позивачкою в її заяві причина неявки в судове засідання є неповажною. Заявила клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з повторною неявкою позивачки в судове засідання.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

В свою чергу, явка сторони в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

За змістом ч. 5 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, відповідно до зазначеної норми закону залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання є можливим лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання; ненадходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Окрім цього, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 21.09.2020 у справі № № 658/1141/18 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судових засідань, повторно не зявилась в судове засіданні, справою не цікавилась, що дає підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, яке проявилось у відсутності інтересу до поданого позову, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надала.

Зазначену позивачкою причину для відкладення судового розгляду в заяві від 03.04.2023 (сімейні обставини) суд визнав неповажною, оскільки вона є загальною та формальною, не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. Такі дії позивачки, на переконання суду, свідчать лише про затягування судового розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи розумність строків розгляду справи, суд доходить висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька Птахофабрика" про розірвання договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданої шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.А. Штифурко