КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/265/23
УХВАЛА

04.04.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом їх витребування по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист авторського права,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист авторського права.

20.02.2023 року до суду надійшла заява від представниці відповідачки про забезпечення доказів шляхом їх витребування, а саме:

- з Державної прикордонної служби України відомості про перетин ОСОБА_3 державного кордону України у період з 01.11.2022 року по 15.12.2022 року, з наданням інформації на підставі яких документів здійснено виїзд та в якому напрямку;

- у ОСОБА_4 оригіналів вихідників фотосесії, яка здійснювалась відповідно до Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- у ОСОБА_3 оригіналів вихідників фото сесії та оригінал примірника твору, отримані відповідно до Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви, в частині витребування доказів у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 представниця посилається на те, що підставами позову є те, що нібито відповідачкою було незаконно використано та перероблено Твір «Капцова для Facebook15», майнові права на який належать позивачці на підставі Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Представниця відповідачки стверджує, що приймаючи наявні розбіжності у вказаному Договорі, про що вказано у відзиві на позовну заяву, наявність сумнівів, що спірна фотографія була саме створена на підставі Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, як і сумніви в набутті позивачкою майнових прав на неї, є підстави для витребування заявлених до витребування оригіналів доказів по справі, що буде сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, а також доведення належними доказами пояснень викладених в обґрунтування заперечень проти задоволення позову.

Представниця позивачки в підготовчому судовому засіданні 04.04.2023 року заперечувала проти задоволення вказаної заяви, з посиланням на його необґрунтованість та безпідставність, а також відсутності підстав для витребування доказів, які фактично подані до суду. Також представниця позивачки підтвердила, що у заявлений до витребування період, позивачка ОСОБА_3 перебуває за межами державного кордону України, що не оспорюєтсья позивачем по справі.

У підготовчому судовому засіданні призначеному на 04.04.2023 року представниця відповідачки, з урахуванням визнання представницею позивачки певних фактів в частині перебування позивачки за межами державного кордону України, підтримала заявлену заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування частково, а саме в межах витребування доказів у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Додатково представниця відповідачки вважала також доцільним витребувати у ОСОБА_4 оригінал технічного засобу, яким здійснювалась фотосесія, за наслідком якої створено спірний фотографічний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на підставі Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши подану до суду заяву та заперечення на неї, оглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене положення кореспондується ч.1 ст. 81 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Витребування доказів у відповідності до положень ЦПК України може здійснюватись у відповідності до положень ст. 84 ЦПК України, а також як різновид забезпечення доказів, що передбачено положеннями ст. 116 ЦПК України.

Так, у відповідності до ч.2 ст. 116 ЦПК України, Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Забезпечення доказів, здійснюється судом за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим , що передбачено ч.1 ст.116 ЦПК України.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

У відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи вищевикладене, відсутнє волевиявлення сторони позивача на підтримання заявленої заяви в частині витребування доказів з Державної прикордонної служби України, суд вважає в цій частині заяву не підлягаючою до задоволення.

Щодо витребування доказів у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Так, з позову ОСОБА_3 вбачається, що підставами позову є незаконне використання ОСОБА_1 та перероблення фотографічного твору «Капцова для Facebook15», майнові права на який ОСОБА_3 набула на підставі Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та за наслідком проведення останньою фотосесії.

Представниця відповідачки в обґрунтування відзиву на позовну заяву стверджує про наявність розбіжностей у вказаному Договорі, а також про наявність сумнівів, що спірна фотографія була саме створена на підставі Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року.

За наслідком вищевикладеного, суд вважає, що заявлені до витребування доказу, а саме: оригінали вихідників фотосесії та оригінал примірника твору, отриманого відповідно до Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, стосується предмету позову в цій справі, входять до кола доказування заявлених вимог та заперечень проти позову.

Одночасно судом приймається, що вказані заявлені до витребування докази, за поясненнями сторін по справі, створені за Договором №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, та перебувають у його сторін, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а відтак їх надання належить від волевиявлення останніх.

Враховуючи наведені правові положення, суд дійшов до висновку про задоволення заяви представниці відповідачки в частині забезпечення доказів шляхом їх витребування, а саме: у ОСОБА_4 оригіналів вихідників фотосесії, яка здійснювалась відповідно до Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; у ОСОБА_3 оригіналів вихідників фото сесії та оригінал примірника твору, отримані відповідно до Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вказані дії суду є виправданими, оскільки без таких документів всебічний та об`єктивний розгляд справи може утруднитися, та вчинені для вжиття усіх визначених законом та залежних від суду заходів задля створення для сторін рівних можливостей відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з оппонентом.

Розглядаючи зазначену заяву, судом також враховується, що метою процесуального механізму витребування доказів є допомогти сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

Зазначене відповідає п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, у відповідності до якої суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому Європейський суд зауважив, що національні суди, застосовуючи процесуальні норми, повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги («Клінік дез Акація та інші проти Франції» Clinique des Acacias and Others v. France, пункт 37).

Одночасно суд вважає необґрунтованою заяву представниці відповідачки в частині витребування у ОСОБА_4 оригінал технічного засобу, яким здійснювалась фотосесія, за наслідком якої створено спірний фотографічний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на підставі Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, оскільки представником не доведено в чому полягає необхідність у витребуванні технічного засобу, доказів на підтвердження того, що витребувані вихідники фото сесії, проведеної за Договором №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, зберігаються на заявленому до витребування технічному засобі, та взагалі не конкретизовано відомості стосовно цього технічного засобу.

Разом з тим, судом приймається, що необґрунтоване витребування відповідного майна у третіх осіб, в рамках забезпечення доказів може призвести до порушення прав власності третіх осіб.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом їх витребування, підлягаючою до часткового задоволення.

Згідно з ч. 11 ст. 118 ЦПК України ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Керуючись ст. 116 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом їх витребування задовольнити частково.

Забезпечити докази по цивільній справі №947/30436/22 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист авторського права, шляхом їх витребування, а саме:

Витребувати у ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) оригінали вихідників фотосесії, яка здійснювалась відповідно до умов Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Витребувати у ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) оригінали вихідників фотосесії та оригінал примірника Твору, які створені, надані та передані ОСОБА_3 відповідно до умов Договору №1 про створення за замовленням і використання твору від 20.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У задоволенні решти вимог, заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом їх витребування залишити без задоволення.

Ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У разі неможливості подати витребувані докази до суду, негайно повідомити суд про неможливість подати докази із зазначенням причин.

У разі неповідомлення суд про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, передбачену законом, у тому числі суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.