ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30 березня 2023 року м. Чернівці
справа № 719/104/22-ц
провадження № 22-з/822/16/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.
секретар Конецька Д. Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.
Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 03 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частки автомобіля марки «Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , в сумі 63038 гривень 87 копійок.

Припинено право спільної власності на автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Вирішено питання про судові витрати.

На вказане рішення ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу.

01 березня 2023 року постановою Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , задоволено частково.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 03 серпня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 63 038 гривень 87 копійок грошової компенсації вартості частки автомобіля Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 96273 гривень грошової компенсації вартості частки автомобіля Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

10 березня 2023 року на адресу Чернівецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

ОСОБА_3 подав до суду заперечення щодо ухвалення додаткового рішення. Вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним з розглядом справи.

Обговоривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з прохальної частини позовної заяви, позивачка просила суд стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості частки автомобіля в розмірі 96273 гривні.

З рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що вказану позовну вимогу задоволено в повному обсязі.

Отже, позовні вимоги в результаті апеляційного перегляду задоволені на 100% від суми заявлених вимог.

За подання до суду апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила 2889 гривень (а.с.195 т.2).

За подання до суду апеляційної інстанції заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 сплатила 992 гривні 40 копійок (а.с.228,221 т.2).

З квитанції від 25 листопада 2022 року №78-11-22 вбачається, що ОСОБА_2 сплатила за проведення судової автотоварознавчої експертизи 6000 гривень.

Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦК України вказані судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Щодо витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором №51 про надання правової допомоги 19 серпня 2022 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.216 т.2); додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги від 19 серпня 2022 року (а.с.217 т.2); квитанцією до прибуткового касового ордеру від 19 серпня 2022 року. Всього надано послуг на суму 11 000 гривень.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Проте розмір таких витрат є завищеним.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 гривень є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Отже, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.

Керуючись ст. ст. 141,270 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2889 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 992 гривні 40 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6000 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судової автотоварознавчої експертизи та 8000 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення постанови - 03 квітня 2023 року.

Судді: М.І. Кулянда

Н.К.Височанська

О.О. Одинак