Постанова

Іменем України

12 червня 2023 року

м. Київ

справа № 173/2292/20

провадження № 61-1249св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Верхньодніпровська міська об`єднана територіальна громада,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

особа, яка зверталась з апеляційною скаргою - керівник Жовтоводської окружної прокуратури,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , 1913 року народження, який на момент смерті був зареєстрований за адресою: с. Новогригорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті батька вона своєчасно звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, де отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04 квітня 2003 року серії ВАЕ № 364997 на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями в с. Новогригорівка та грошових внесків, що належали померлому. Спадкова справа № 133/97 зареєстрована в реєстрі за № 781. У вересні 2020 року вона дізналася, що батько мав право на земельну частку (пай), як колишній член КСП "ім. Шевченка", а тому звернулася з відповідною заявою до відділу у Верхньодніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Згідно листа від 02 жовтня 2020 року її батько значиться у списках до Державного акту на право колективної власності КСП "ім. Шевченка" серії ДП від 03 квітня 1995 року на території Першотравенської сільської ради, але не значиться у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються членам КСП "ім. Шевченка" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Середній розмір земельної частки (паю), який перебуває у колективній власності КСП "ім. Шевченка" складає 6,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). У період з 1944 року по 1978 рік батько працював в колгоспі ім. Шевченка, що підтверджується архівною довідкою № 350 виданою 12 листопада 2020 року КЗ "Верхньодніпровський районний трудовий архів" Верхньодніпровської міської ради. У 1973 році він вийшов на пенсію за віком, що підтверджується посвідченням №112/581574, виданим 03 серпня 1973 року відділом соціального забезпечення Верхньодніпровського району. 08 грудня 2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новікової Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька на земельну ділянку, що розташована на території Першотравенської сільської ради із земель колишнього КСП "ім. Шевченка", але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Згідно постанови нотаріуса вбачається, що документи, що підтверджують право власності на вищезазначену земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не видавалися. Інших спадкоємців немає. Отже батько набув право на отримання у приватну власність земельної частки (паю), але не встиг належним чином його оформити його за життя.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила:

визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 6,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Державного Акту на право колективної власності на землю КСП "ім. Шевченка" № 0008 від 03 квітня 1995 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 6,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка», згідно Державного акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка» серія ДП № 0008 від 03 квітня 1995 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн покладено на ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади задоволено. Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 1 261,20 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року скасувати, залишити в силі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

висновки суду апеляційної інстанції про те, що не надано належних доказів на підтвердження того, що померлий ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 є хибними та безпідставними. Навіть у нотаріуса при оформленні спадщини не виникло сумнівів щодо особи спадкоємця за умов розбіжностей в написанні прізвища в свідоцтві про народження позивача;

суд апеляційної інстанції в порушення вимог процесуального права розглянув справу без її участі, належним чином не повідомив її про дату, час і місце судового засідання.

Аргументи інших учасників справи

В березні 2023 року від керівника Жовтоводської окружної прокуратури надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому прокурор просив залишити постанову апеляційного суду без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі № 173/2292/20, витребувано справу з суду першої інстанції. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року відмовлено.

У березні 2023 року матеріали цивільної справи № 173/2292/20 надійшли до Верховного Суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 28 лютого 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження - суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Позиція Верховного Суду

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (частина четверта статті 62 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження (а. с. 194-196);

ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2022 року закінчено дії по підготовці справи та призначено справу до апеляційного розгляду о 10-50 годині 11 жовтня 2022 року (а. с. 197), судові повістки направлені учасникам справи (а. с. 198);

за довідкою секретаря судового засідання від 11 жовтня 2022 року справа не розглядалась (а. с. 203); судові повістки на 10-10 годину 29 листопада 2022 року направлені учасникам справи (а. с. 204);

за довідкою секретаря судового засідання від 08 грудня 2022 року справа не розглядалась 29 листопада 2022 року (а. с. 214); судові повістки на 10-40 годину 13 грудня 2022 року направлені учасникам справи (а. с. 215);

згідно з довідками Дніпровського апеляційного суду про доставлення електронного листа, документ (судова повістка про виклик до суду) доставлено на електронну адресу ОСОБА_1 05 вересня 2022 року об 18:39:29, 11 жовтня 2022 року об 13:42:47 та 08 грудня 2022 року об 18:11:22 (а. с. 198, 205, 216 відповідно).

В той же час апеляційний суд не звернув уваги, що позивач ОСОБА_1 не надавала суду власну електронну адресу, навпаки, в позовній заяві зазначила про її відсутність, в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі не зареєстрована. Електронна адреса, на яку направлялись повістки з позначкою « ОСОБА_1 » була зазначена адвокатом Романовською Т. М. - представником ОСОБА_1 в суді першої інстанції, що підтверджується змістом ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 5). Докази на підтвердження повноважень Романовської Т. М. представляти інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 13 грудня 2022 року.

При попередньому розгляді справи суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук