Справа №345/2496/23
Провадження № 2-з/345/6/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гапоненко Р.В.

з участю секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про витребування частки нерухомого майна з чужого незаконного володіння, суд -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду знаходить цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про витребування частки нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

16.06.2023 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачці ОСОБА_2 вчиняти дії по відчуженню (передачі в іпотеку) 85,7/100 частки приміщення офісу, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

При цьому, за змістом ч. 3, ч. 10 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом ст. 149 ЦПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд відзначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на приховування, зміну майна, тощо, після застосування заходів досудового врегулювання спору чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: Договору дарування від 10.01.2023, за яким ОСОБА_2 набула право власності на 94/100 частки приміщення офісу, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а також копії всіх документів, які були підставою для укладення цього договору та надавались його сторонами приватному нотаріусу та реєстраційної справи щодо реєстрації 10.09.2015 за ОСОБА_3 права власності на об`єкт нерухомого майна приміщення офісу, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04). Ухвалою суду від 13.06.2023 про відкриття провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, однак на момент звернення позивачки ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову суду не надано договору дарування від 10.01.2023 та копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на спірне майно.

Окрім того, заяником в порушенні вимог ст.151 п.5,6 ЦПК України не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, а також пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Також, будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на знищення та реалізацію майна чи підготовчих дій до його реалізації, тощо, заявником до заяви про забезпечення позову не додано.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 76-81, 89, 149, 1, 153, 247, 259-261, 263, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про витребування частки нерухомого майна з чужого незаконного володіння повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: