У х в а л а

03 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 754/5333/18-ц

провадження № 61-4094 ск 23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою

АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.,

Постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року

у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення, скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою

АДРЕСА_1 , відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення задоволено.

Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 .

Вселено ОСОБА_3 до квартири

АДРЕСА_1 .

22 березня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу (передано 22 березня 2023 року), у якій просить рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та відмови

у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про вселення скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити .

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

1. Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до суду касаційної інстанціїз пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.

У касаційній скарзі заявником порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, з посиланням на те, що строк пропущено з поважним причин, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції, який було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 09 березня 2023 року, отримано 07 березня 2023 року, надавши відповідні докази щодо дати отримання повного тексту судового рішення.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

2. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції

до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», надавши відповідну копію посвідчення 2 категорії.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони є позивачами у справі, тобто звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду

у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц (провадження

№ 14-55цс19).

У цій справі ОСОБА_1 є відповідачем за позовом ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За зустрічним позовом про вселення є позивачем.

Як убачається із змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 не погоджується

із судовими рішеннями, які прийнято щодо неї за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів.

Відповідно до абзацу другого пункту 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до якого у разі якщо

в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само

з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

За таких обставин, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за позовом ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року,

в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1762 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми, таким чином (704 грн 80 коп.*200% =

1 409 грн 60 коп.).

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі заявникові необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 409 грн 60 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати докази про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 для усунення недоліків касаційної скарги строк тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько