Справа № 183/4755/22
№ 4-с/183/13/23

У Х В А Л А
31 березня 2023 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця та скасування постанов у виконавчому провадженні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -
Заявник звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця та скасування постанов у виконавчому провадженні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якої просить визнати неправомірними дії державного виконавця Михайленко Ю.В. Індустріального відділу ДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 березня 2023 року; постанови про арешт майна боржника від 06 березня 2023 року; постанови про арешт коштів боржника від 06 березня 2023 року у виконавчому провадженні № 71161015 від 02 березня 2023 року. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02 березня 2023 року; постанову про арешт майна боржника від 06 березня 2023 року; постанову про арешт коштів боржника від 06 березня 2023 року у виконавчому провадженні № 71161015 від 06 березня 2023 року винесеними державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Михайленко Ю.В. та закрити виконавче провадження.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VII ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
Тобто, і право на звернення зі скаргою, і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.
При цьому за ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За приписами ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку передбаченому законом.
Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця чи приватного виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони виконавчого провадження.
Як вбачається зі змісту скарги, предметом її оскарження є дії державного виконавця у виконавчому провадженні в межах виконання постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року у справі № 183/4755/22.
Відповідно до інформації наявній в Єдиному державному реєстрі судових рішень постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі за № 183/4755/22 від 25 жовтня 2022 року вирішено накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Таким чином, примусове виконання постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року у справі № 183/4755/22, є примусовим виконанням державним виконавцем судового рішення на підставі виконавчого документа, виданого судом загальної юрисдикції, а позивачем у даному випадку, як стороною відповідного виконавчого провадження (боржником), оскаржується, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, винесеними в рамках виконавчого провадження № 71161015. Тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» таке рішення (постанова) державного виконавця підлягає оскарженню позивачем до суду, який видав виконавчий документ, а саме до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладено, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 447, 448, 451 ЦПК України, суд,-
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця та скасування постанов у виконавчому провадженні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Суддя Сорока О.В.