Справа №443/540/23
Провадження №2/443/301/23
УХВАЛА

іменем України

04 квітня 2023 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - адвоката Дідук Ольги Володимирівни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до Жидачівського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 07.06.2021 року.

Одночасно із позовною заявою, представником позивача адвокатом Дідук Ольгою Володимирівною подано заяву про забезпечення позову, у якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах позовних вимог на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме:

земельна ділянка, кадастровий номер :01:043:0105, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 106, цільове призначення для індивідуального садівництва, площею 0,0526 га.;

земельна ділянка, кадастровий номер :01:043:0070, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 06, цільове призначення для для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га.;

житловий будинок, реєстраційний номер 32449314, що розташований за Львівська область, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01.02.2023 року становить 116093,28 грн., оскільки відповідач уникає виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого заборгованість збільшується. Вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки при наявності значної заборгованості по кредитному договору існує велика вірогідність, що відповідачем може бути відчужене майно до ухвалення судом рішення уданій справі, шо в свою чергу призведе до неможливості в майбутньому відновлення порушених прав позивача.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За змістом пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Таким чином, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Разом з тим, як вбачається із доводів поданої заяви, у такій жодним чином не вказується про існування будь-яких достатніх підстав вважати, що відповідач має намір або ним здійснюються будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, на яке заявник просить накласти арешт, останнім не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду

Заявник лише припускає можливість існування в майбутньому обставин, які можуть утруднити виконання рішення суду, що не відповідає вимогам ч.6 ст.81 ЦПК України.

Таким чином, дослідивши подану заяву, вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що позивачем не доведено існування об`єктивних та достатніх обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливе рішення суду у випадку задоволенні позову, а доводи заяву ґрунтуються виключно на припущенні можливості виникнення таких обставин в майбутньому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПО С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - адвоката Дідук Ольги Володимирівни про забезпечення позову.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Сливка С.І.