Справа № 495/8540/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 червня 2023 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В судове засідання позивач не ОСОБА_1 та адвокат Каланжов В.І., який діє в його інтересах не зявились, під час розгляду справи адвокатом Каланжовим В.І. було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Свої позовні вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що під час відкриття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 він був неповнолітнім, тому не мав змоги зібрати усі документи для оформлення спадщини.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та адвокат Васильєв П.О., який діє в його інтересах не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування були задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на 25/800 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається по літері «А» з: 1- тамбур, площею 1,6 кв.м, 2- коридор, площею 7,2 кв.м, 3- житлова, площею 12,1 кв.м, 4- житлова, площею 17,9 кв.м, 5- житлова, площею 11,0 кв.м, 6-шафа площею 0,2 кв.м, 7- кухня, площею 8,5 кв.м, 8- санвузол, площею 3,1 кв.м, 9- шафа, площею 0,4 кв.м, 10- балкон, площею 3,6 кв.м, загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, допоміжною площею 21,0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на 25/800 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається по літері «А» з: 1- тамбур, площею 1,6 кв.м, 2- коридор, площею 7,2 кв.м, 3- житлова, площею 12,1 кв.м, 4- житлова, площею 17,9 кв.м, 5- житлова, площею 11,0 кв.м, 6-шафа площею 0,2 кв.м, 7- кухня, площею 8,5 кв.м, 8- санвузол, площею 3,1 кв.м, 9- шафа, площею 0,4 кв.м, 10- балкон, площею 3,6 кв.м, загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, допоміжною площею 21,0 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2020 року зазначене вище заочне рішення суду було скасовано, призначено розгляд справи в загальному порядку.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського управління юстиції в Одеській області, від 19 березня 2001 року, серія НОМЕР_2 .

Те, що померлий є батьком позивача підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 22.02.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №659.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 25/400 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , від 25/100 часток домоволодіння, загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, допоміжною 21,0 кв.м. В цілому по літері «А» житловий будинок складається з: 1- тамбур, площею 1,6 кв.м, 2- коридор, площею 7,2 кв.м, 3- житлова, площею 12,1 кв.м, 4- житлова, площею 17,9 кв.м, 5- житлова, площею 11,0 кв.м, 6-шафа площею 0,2 кв.м, 7- кухня, площею 8,5 кв.м, 8- санвузол, площею 3,1 кв.м, 9- шафа, площею 0,4 кв.м, 10- балкон, площею 3,6 кв.м.

Ще один з співвласників вказаного будинку - бабуся позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено довідкою начальника відділу РАЦС на ім`я приватного нотаріуса від 15.06.2005 року №950/02-15.

За життя, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С., згідно якого: усе майно, що буде належати їй на день смерті вона заповідає ОСОБА_2 , 1980 року народження та позивачу - ОСОБА_1 , 1993 року народження.

Бабусі на момент смерті належало 25/400 часток від 25/100 часток домоволодіння житлового будинку АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_3 заповідала спадкоємцям в рівних частках належні їй 25/400 часток вищевказаного нерухомого майна. Рівні частки, за наявності двох спадкоємців, дорівнюють по частці від заповіданого майна. Тобто 25/400 : 2 = 25/800 часток спадкового майна (яка є об`єктом заповіту стосовно позивача, ОСОБА_1 . Інші 25/800 часток є спадковою масою, яку має успадкувати іншій спадкоємець - ОСОБА_2 .

Оскільки на момент відкриття спадщини позивач був неповнолітнім, особисто зібрати та подати документи для оформлення свідоцтва про право на спадщину він не міг, бо не мав повної правоздатності.

Звернувшись до приватного нотаріуса Тітової Т.С., позивач отримав відповідь від 06.07.2016 року №929/02-14, згідно якої нотаріус зазначив, що видати свідоцтво про право на спадщину частку житлового будинку не можливо у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на частку житлового будинку . Для вирішення вказаного питання рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав та визнанням права власності на частку житлового будинку.

Оскільки в позивача наявні лише копії правовстановлюючих документів, які доводять наявність у власності спадкодавців часток на вищевказане нерухоме майно, а саме копії свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1995 року, видане органом приватизації Білгород-Дністровської дистанції колії «Укрзалізниці» на підставі розпорядження вказаного органу приватизації, то отримати право власності в порядку спадкування у нотаріальний (позасудовий спосіб) позивач не має можливості.

Згідно відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області №1986/01-16 від 26.12.2019 року, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори письмово не звертались.

30.03.2016 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №96/2016 щодо майна померлого ОСОБА_4 , на підставі заяви сина померлого ОСОБА_1 , який на теперішній час є спадкоємцем всього майна спадкодавця за законом.

Виходячи з вищевикладеного, позивач має право на визнання права власності на 25/800 вищевказаного нерухомого майна, що належали його батькові в порядку спадкування за законом та на 25/800 часток вказаного нерухомого майна, що належали бабусі позивача в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона, відповідно до ст. 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 321, 328, 1216-1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 200, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на 25/800 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається по літері «А» з: 1- тамбур, площею 1,6 кв.м, 2- коридор, площею 7,2 кв.м, 3- житлова, площею 12,1 кв.м, 4- житлова, площею 17,9 кв.м, 5- житлова, площею 11,0 кв.м, 6-шафа площею 0,2 кв.м, 7- кухня, площею 8,5 кв.м, 8- санвузол, площею 3,1 кв.м, 9- шафа, площею 0,4 кв.м, 10- балкон, площею 3,6 кв.м, загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, допоміжною площею 21,0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на 25/800 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається по літері «А» з: 1- тамбур, площею 1,6 кв.м, 2- коридор, площею 7,2 кв.м, 3- житлова, площею 12,1 кв.м, 4- житлова, площею 17,9 кв.м, 5- житлова, площею 11,0 кв.м, 6-шафа площею 0,2 кв.м, 7- кухня, площею 8,5 кв.м, 8- санвузол, площею 3,1 кв.м, 9- шафа, площею 0,4 кв.м, 10- балкон, площею 3,6 кв.м, загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, допоміжною площею 21,0 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 16.06.2023 року.

Суддя: