Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/442/22
Провадження № 2-др/553/16/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.03.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Ткачука Ю.А.,

за участю секретаря судових засідань Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяву представника відповідача адвоката Феленко Сергія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердікт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача становить 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.03.2023 року призначено судове засідання з розгляду питання про постановлення додаткового судового рішення на 31.03.2023 року, з повідомленням (викликом) сторін про судове засідання.

До судового засідання представник відповідача подав заяву про проведення судового засідання за відсутності відповідача та її представника за наявними в матеріалах справи документами.

Представник ТОВ «Вердікт Капітал» в судове засідання не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 15.03.2023 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, залишено без задоволення.

22.03.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та просив стягнути з ТОВ «Вердикт Капитал» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., що не було враховано судом першої інстанції.

Як убачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Феленко С.О. та Перепелицею І.В. було укладено договір № 16/09-22 про надання правової (правничої) допомоги від 16.09.2022 року (надалі - договір).

Відповідно до розділу 3 договору, розмір гонорару за надання правової допомоги становить 15000,00 грн, та сплачується ОСОБА_1 наступним чином: 5000,00 грн. на протязі трьох днів з моменту укладення договору на підставі виставленого рахунку; 10000,00 грн. на протязі трьох днів з моменту винесення рішення суду першої інстанції по справі № 646/442/22 про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вредикт Капітал» на підставі виставленого рахунку. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правової допомоги і її вартість (розмір гонорару).

Представником відповідача до матеріалів справи долучено копію прибуткового касового ордеру № 1 від 16.09.2022 року за яким адвокатом Феленко С.О. прийнято від ОСОБА_1 5000,00 грн на підставі договору № 16/09-22.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт за результатами надання правової допомоги, детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги та платіжний документ, що підтверджує оплачені послуги на суму 10000,00 грн (які мали бути сплачені на протязі трьох днів з моменту винесення рішення суду першої інстанції по справі).

Великою Палатою Верховного Суду, у справі № 910/12876/19, звернуто увагу на те, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо).

Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Враховуючи, що суду не надано належні докази на підтвердження понесення стороною витрат на правничу допомогу, заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог представника відповідача адвоката Феленко Сергія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердікт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Полтави. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. А. Ткачук