Провадження № 2/761/2854/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та додаткових витрат на дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила:

1. Стягнути з ОСОБА_2 щомісячно на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання позивача, як дружини, у розмірі 1/6 частини від його доходу, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

2. Стягнути з з ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані з їх лікуванням, у розмірі 10 459,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. За таких обставин, позивач звернулась до відповідача з вказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

24 листопада 2022 року та 23 лютого 2023 року на адресу суду від відповідача надійшли заяви, згідно яких він просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.11.2011, актовий запис №1840.

У шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.10.2020 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.06.2014 року.

У зв`язку з розбіжностями пріоритетів у спільному житті, відсутності взаєморозуміння, сторони почали жити порізно. Діти проживають разом з матір`ю.

Відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей та офіційно працевлаштований, має стабільну заробітну плату.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, на утриманні позивача знаходиться і старша дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за молодшою дитиною до досягнення ним трирічного віку, позивач немає, що підтверджується копією довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 01.08.2022 №2659-22-02719.

Відповідно до частини 1,2 статті 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 цієї статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Також, у відповідності до ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідності до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Крім цього, позивач зазначає, що самостійно несе всі додаткові витрати на дітей, починаючи з лютого 2022 року. Відповідач відмовляється примати участь в додаткових витратах на дітей.

Так, перевіривши надані позивачем акти/чеки/квитанції, судом встановлено, що додаткові витрати на старшу доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані з її лікуванням, які позивач понесла самостійно, становлять 8 450,23 грн.

Також, перевіривши надані позивачем акти/чеки/квитанції, судом встановлено, що додаткові витрати на молодшого сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язані з його лікуванням, які позивач понесла самостійно, становлять 2 009,45 грн.

Таки чином, сума додаткових витрат на дітей, пов`язаних з їх лікуванням, становить 10 459,68 грн.

Так, положеннями ч. 1 ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

У ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».

Частиною 2 статті 51 Конституції України, статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до їх повноліття.

Відповідно до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19, провадження №61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами . Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц (провадження №61-9737св18).

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Верховний Суд в постанові від 12.12.2019 року у справі №756/4947/17-ц зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Про необхідність врахування матеріального становища сторін та відсутності у позивача можливості отримувати самостійний дохід у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дитиною вказав Верховний Суд й у постанові від 05.09.2019 у справі № 607/1909/16-ц.

Положеннями ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо) (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19).

Також, Верховний суд в постанові від 30.03.2021 у справі № 521/16595/18 (провадження № 61-8504св20) зазначив, що при зверненні до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини необхідно враховувати, що всі додаткові витрати на дітей мають бути здійснені за особисті грошові кошти позивача.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз`яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв`язку з таким визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Крім цього, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мати зобов`язання щодо утримання.

Відповідачем, відповідно до ст. 84 СК України, не надано жодного доказу, що він не може надавати матеріальну допомогу позивачу.

Тому, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та додаткових витрат на дітей - у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 77, 79, 80, 84, 180-184, 190, 198-200 СК України, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та додаткових витрат на дітей - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , як дружини, у розмірі 1/6 частини від його доходу, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви - 31 серпня 2022 року до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додаткові витрати на дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пов?язані з їх лікуванням, у розмірі 10 459,68 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлений 20 квітня 2023 року.

Суддя: