Справа № 317/3664/21
Провадження № 2/317/49/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участі секретаря судового засідання Вакуленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява обґрунтована наступним.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2015 року по 05 лютого 2018 року. Від шлюбу вони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/506/18 від 14.06.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, останнім часом стан здоров`я дитини суттєво погіршився і 14 вересня 2020 року сину встановлено інвалідність, що призвело до збільшення його потреб у догляді, навчанні, розвитку, лікуванні та ін. Дитина вимушена регулярно відвідувати медичних спеціалістів: масажиста, логопеда тощо. Зросли також і потреби сина в побуті.

Оскільки утримувати дитину позивачу стало матеріально складно, а коштів, стягнутих з відповідача рішенням суду, недостатньо для забезпечення утримання спільної дитини сторін, ОСОБА_1 і звернулась до суду з даним позовом.

Представником відповідача до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Дійсно, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1200 гривень щомісяця.

Як зазначено в позовній заяві, основною підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом стала інвалідність спільної дитини сторін. При цьому, відповідно до приписів статті 185 Сімейного кодексу України хвороба дитини є підставою для стягнення з батька дитини додаткових витрат на дитину, а не збільшення стягнутої з нього суми аліментів. Відповідач ніколи не відмовлявся і не відмовляється від участі в додаткових витратах на дитину, однак позивач нічого йому про такі витрати не казала. До того ж сам розмір таких витрат, пов`язаних з інвалідністю дитини, не підтверджений жодним доказом (виписками з історії хвороби, лікарськими призначеннями, чеками, рахунками тощо).

Також, у відповідності до статті 192 Сімейного кодексу України підставами для зміни (в даному випадку - збільшення) аліментів може бути зміна матеріального або сімейного стану когось з батьків дитини або погіршення здоров`я когось із них. В даному випадку підстава для збільшення аліментів не відповідає вказаним вимогам закону.

Крім того, в разі задоволення позову про збільшення аліментів до 3 000 гривень, загальний розмір грошових коштів, які залишаються ОСОБА_2 , буде вкрай низьким 859,36 грн., що становить лише близько 13 % від його орієнтовного доходу та є неприпустимим.

На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити.

Представник відповідача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції системою EasyCon, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків.

В матеріалах справи міститься копія заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/506/18 від 14.06.2018, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також наявна копія відповідного виконавчого листа.

Копією довідки № 779 від 02.11.21, виданої виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради, підтверджено те, що спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Позивачем до матеріалів справи також додано копії документів, що підтверджують встановлення інвалідності спільній дитині сторін ОСОБА_3 : копія довідки № 2 від 30.09.2020, копія ОСОБА_4 програми реабілітації дитини-інваліда № 105 від 14.09.2020.

Судом також досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною відповідача: копію виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на дитину; довідку про доходи відповідача; квитанції про сплату ним на користь ОСОБА_1 аліментів за рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14.06.2018; документи про погіршення стану здоров`я відповідача через хворобу хребта.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в контексті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що дійсно, спільній дитині сторін ОСОБА_3 , встановлено інвалідність з 14 вересня 2020 року. При цьому суд вважає обґрунтованим твердження позивача про необхідність збільшення витрат на утримання сина, оскільки інвалідність дитини в будь-якому разі призводить до виникнення тих витрат, яких не було б у повністю здорової дитини. Про це свідчать також зазначені в програмі реабілітації ОСОБА_3 заходи: відновна терапія, консультування, фізична реабілітація, навчання основним соціальним навичкам, відвідування логопеда тощо.

В цьому контексті суд не може погодитись з доводами представника відповідача щодо непідтвердження конкретних витрат на реалізацію вказаної програми, оскільки вона має тривалий характер (в даному випадку до вересня 2022 року).

Відповідно до «Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда», що затверджене Постановою КМУ № 757 від 23 травня 2007 року, програма реабілітації дитини-інваліда переглядається не рідше, ніж раз на два роки. Оскільки позовна заява подана 10 листопада 2021 року, тобто під час дії цієї програми задовго до вересня 2022 року, хибним є твердження представника відповідача, висловлене ним в судовому засіданні, про те, що вказана програма вичерпала строк своєї дії і не може бути взята судом до уваги.

Суд не може погодитись з доводами представника відповідача щодо відсутності правових підстав для задоволення позову через невідповідність позовних вимог приписам статті 192 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного.

Вказана правова норма встановлює обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. При цьому, окрім зазначених представником відповідача таких підстав, як зміна матеріального або сімейного стану когось з батьків дитини або погіршення здоров`я когось із них, вказана норма містить відсильну частину: «…та в інших випадках, встановлених цим Кодексом».

Оскільки при розгляді позову про збільшення або зменшення розміру аліментів перед судом фактично ставиться питання визначення їх справедливого розміру, суд зобов`язаний враховувати обставини, зазначені в статті 182 Сімейного кодексу України, в контексті їх зміни в порівнянні з часом первинного стягнення аліментів, та в контексті їх впливу на обґрунтовану та справедливу суму аліментів на дитину.

Пунктом першим частини першої вказаної статті такою обставиною визначений стан здоров`я дитини та її матеріальне становище. В даному випадку суд вважає зміну стану здоров`я дитини тією обставиною, яка може бути підставою для зміни розміру аліментів. Вказані висновки знаходили своє відображення в ряді постанов Верховного Суду, наприклад по справі № 643/11949/19 (постанова від 16.06.2021, п. 48); по справі № 128/2206/21 (постанова від 23.11.2022, мотивувальна частина) та ін.

В цьому контексті суд зазначає, що оскільки інвалідність є тим станом людини, який зазвичай триває певний, великий, проміжок часу, в даному випадку обґрунтовано заявлення позову саме про зміну розміру аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину, які, зазвичай, мають тимчасовий характер.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки, враховуючи матеріальний стан відповідача та стан його здоров`я, суд частково погоджується з доводами захисника щодо надмірності заявленої позивачем суми аліментів в розмірі 3 000 гривень на місяць. На думку суду справедливою та такою, що відповідає встановленим в даній справі обставинам, буде сума аліментів в розмірі 2 000 гривень на місяць.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 квітня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14 червня 2018 року по справі № 317/506/18 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 33 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін