У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши в залі суду в місті Києві заяву представника відповідача, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заочним Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 05.08.2019 року і до 08.07.2020 року.

На виконання зазначеного Рішення суду 15.07.2021 року судом видано виконавчий лист.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 06.09.2021 року подав заяву про перегляд зазначеного заочного Рішення суду.

06.12.2021 року до суду звернулася представник відповідача із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заява обґрунтована тим, що відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного Рішення суду, судом призначено заяву до розгляду та призначено судове засідання. Враховуючи вказані обставини, заочне Рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.03.2021 року по справі № 758/10135/19 є таким, що не набрало законної сили.

Заявник та позивач в судове засідання не з`явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, (надалі за текстом - ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заочним Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 05.08.2019 року і до 08.07.2020 року.

На виконання зазначеного Рішення суду 15.07.2021 року судом видано виконавчий лист.

21.07.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамовим Талятом Рефатовичем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа, виданого 15.07.2021 року на підставі заочного Рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.03.2021 року по справі № 758/10135/19.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 06.09.2021 року подав заяву про перегляд зазначеного заочного Рішення суду.

Ухвалою суду від 01.09.2022 року заяву задоволено, скасовано Рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.03.2021 року по справі № 758/10135/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, призначено підготовче судове засідання по справі.

Рішенням суду від 16.11.2022 року задоволено позов ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 05 серпня 2019 року і до 08 липня 2020 року.

Представник заявника вважає виконавчий лист, виданий 15.07.2021 на підставі заочного Рішення суду від 22.03.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Перевіряючи твердження представника заявника, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже, принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у Постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Судом встановлено, що на підставі заочного Рішення суду від 22.03.2021 року було виданий виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження. Заявником подано заяву про перегляд заочного рішення, в подальшому заяву задоволено судом, заочне Рішення скасовано, по справі ухвалено нове рішення.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий лист на даний момент не виконано, виконавче провадження не закінчено, а заочне Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2021 року, на підставі якого виданий виконавчий лист, скасовано суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача зі сплати аліментів на виконання заочного Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2021 року відсутні.

З огляду на вищевстановлене, вказані вимоги заяви є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, а відтак підлягають задоволенню, оскільки представником відповідача доведено наявність обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у розрізі положень ст.432 ЦПК України.

Щодо вимог відповідача про стягнення з позивача безпідставно отриманих на підставі виконавчого листа № 758/10135/19 коштів, суд зазначає, що така вимога може бути розглянута судом в порядку позовного провадження, для чого відповідачу необхідно звернутися до суду з відповідною позовною заявою, а відтак, дана вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260, 354, 431, 432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача про визнання виконавчого листа № 758/10135/19 таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково;

Визнати виконавчий лист № 758/10135/19, виданий 15.07.2021 року Подільським районним судом міста Києва на виконання заочного Рішення від 22.03.2021 року у цивільній справі № 758/10135/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини, таким, що не підлягає виконанню;

В іншій частині вимог - відмовити;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК