Справа № 723/1222/23
Провадження № 2-о/723/1881/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Чокан Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 , представник заявника: ОСОБА_3 , заінтересована особа Сторожинецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 від імені якої діє її законний представник ОСОБА_2 , представник заявника: ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті порядку ст. 317 ЦПК України, посилаючись на те, що 24.02.2022 року почалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації, заявниця ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_2 були змушені евакуюватися з м. Бердянськ Запорізькій області на підконтрольну

територію Україні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років померла ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженка с. Партизани. Запорізької області, яка була зареєстрована га проживала у АДРЕСА_1 .

Таким чином, покійна, яка є бабусею заявниці, проживала на тимчасово

окупованій території України. Відповідно підтвердження смерті медичними

документами, які видано на тимчасово окупованій території України. Такі документи не дають можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_5 в державних органах України.

Встановлення факту необхідно заявниці для звернення до нотаріальної контори та оформлення спадкових прав її дитини ОСОБА_1 . Таким чином, встановлення факту смерті має для заявниці, як єдиного законного представника малолітньої ОСОБА_1 юридичне значення так, як надасть їй можливість подати від імені доньки заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі за правом представлення.

Заявниця просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Партизани Приморського району Запорізької області, яка у віці 79 років померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у Запорізької області, м. Бердянськ.

У відповідності до вимог ст.ст. 247 ч.2, 317 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників процесу суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 17 закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Згідно ст. 315 ч. 1 п. 8 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року» Бердянська міська територіальна громада Запорізької області внесена до вказаного переліку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років померла ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженка с. Партизани, Запорізької області, яка була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 , яка є бабусею заявниці, проживала в тимчасово окупованій території України. Відповідно і підтвердження смерті медичними документами, які видано на тимчасово окупованій території.

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджують наступні документи: копія лікарського свідоцтва про смерть № 583 від 02.11.2022 року; копія довідки про смерть № С-05112 від 20.12.2022 року; копія свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 від 20.12.2022 року; копія свідоцтва про поховання № 383 від 04.11.2022 року та квитанція.

Родинні зв`язки підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про шлюб укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 ) серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , батька ОСОБА_1 та сина покійної ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та

правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року,

будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та

діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи

призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення,

документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї

статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Оцінюючи надані до суду документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» (10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (23.02.2016) ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, можливо застосувати так названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих установами, що знаходяться на окупованій території, як належних у виключній ситуації доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що заявник немає можливості зареєструвати смерть покійної на підставі вищезазначених документів, оскільки вони не відповідають визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника неможливо в іншій спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Встановлення факту смерті має для заявниці, як єдиного законного представника малолітньої ОСОБА_1 юридичне значення так, як надасть їй можливість подати від імені доньки заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі за правом представлення.

Згідно ст. 317 ч. 4 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Згідно ст. 5 ч. 1 п. 21 Закону України «Про судовий збір» заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 , представник заявника: ОСОБА_3 , заінтересована особа Сторожинецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Партизани Приморського

району Запорізької області, яка у віці 79 років померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у

Запорізької області, м. Бердянськ.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення для виконання надіслати відповідному органу.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: