Ухвала

04 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 344/5108/21

провадження № 61-4183ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука Мирослава Йосиповича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя і стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Ріпак», ОСОБА_3 , про визнання майна особистою власністю і поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя і стягнення грошової компенсації, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в розмірі 95 470,49 грн за половину вартості автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, автомобіль залишити у власності ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину розміру всіх банківських вкладів (депозитів), що є спільним майном подружжя, що становить 3 162 500 грн, та 1/2 частини розміру відсотків за цими вкладами (депозитами) - 54 911,97 грн.

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне підприємство «Ріпак», ОСОБА_3 , про визнання майна особистою власністю і поділ спільного майна подружжя, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив: стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частину вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , як майна набутого у шлюбі, тобто - 511 449,34 грн; 1/2 частину грошових коштів на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 в Акціонерному товаристві «Ідея банк», - 200 000 грн, в Акціонерному товаристві «Райффайзен банк Аваль», в сумі 550 000 грн, а також - відсотки, які були їй нараховані та виплачені: в Акціонерному товаристві «Ідея банк» - 18 921 грн; в Акціонерному товаристві «Кредобанк» - 24 339 грн; в Акціонерному товаристві «Райффайзен банк Аваль» - 18 889 грн, а всього - кошти на загальну суму 1 012 149 грн, які є спільним майном подружжя. Визнати його особистою приватною власністю: автомобіль Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску; кошти на його банківських вкладах, отримані як позика від Приватного підприємства «Ріпак» та від ОСОБА_3 , які знаходилися: в Акціонерному товаристві «Ідея Банк» - на суму 200 000 грн та нараховані відсотки в сумі 10 673,10 грн; в Акціонерному товаристві «Кредобанк» - на суму 200 000 грн та нараховані відсотки в сумі 16 952 грн; в Акціонерному товаристві «Райфайзен банк Аваль» - на загальну суму 1 645 000 (з урахуванням заяви про виправлення описки 1 510 000 грн) та нараховані відсотки в сумі 63 272 грн, а в загальному - на суму 2 135 897,10 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 95 470, 49 грн як грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 600 435,55 грн як 1/2 депозитних вкладів. В іншій частині вимог первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 101 049,94 грн як 1/2 депозитних вкладів. В іншій частині вимог зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року (повний текст якої складено 21 лютого 2023 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука М. Й. залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року - без змін.

21 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бойчук М. Й. подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Системний аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі має обов`язково наводитися обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу (підстави) для касаційного оскарження судового (судових) рішення (рішень).

Тобто, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення; пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19); пункт 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука М. Й. не містить наведених підстав касаційного оскарження судових рішень.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з наведеного, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав) з урахуванням вищевикладених правових висновків Верховного Суду.

Касаційна скарга також не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено в необхідному обсязі: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що учасниками цієї справи є: ОСОБА_2 (позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним), ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним), треті особи: Приватне підприємство «Ріпак», ОСОБА_3 .

В касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бойчук М. Й. не зазначив даних про третіх осіб - Приватне підприємство «Ріпак» та ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи наведене, в уточненій касаційній скарзі заявнику необхідно також правильно зазначити всіх учасників справи та надати копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім цього, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями в частині задоволених вимог первісного позову на суму 695 906,04 грн (600 435,55 + 95 470, 49) та в частині відмови в задоволенні вимог зустрічного позову на суму 3 046 996,06 грн (1 012 149 + 2 135 897,10 грн - 101 049,94 (1/2 депозитних вкладів, стягнутих судом на користь ОСОБА_1 )).

Первісний та зустрічний позови подано у квітні, травні 2021 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року - 2 270 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

1 % оспорюваної заявником суми перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання касаційної скарги в цій справі підлягає сплаті судовий збір в розмірі 22 700 грн (2 270 х 5 х 200 %).

Згідно з платіжною інструкцією від 09 березня 2023 року № 210 ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 166,96 грн, тому йому необхідно доплатити 19 533,04 грн (22 700 - 3 166,96).

Недоплачена сума судового збору за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 19 533,04 грн має бути перерахована або внесена за реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р?н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука М. Й. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука Мирослава Йосиповича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук