Провадження № 2/185/789/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.,

представника відповідача адвоката Мухи С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2022 року АТ «Універсал банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 19 лютого 2018 року у розмірі 68 004 грн 99 коп, яка утворилася станом на 24 лютого 2022 року і включає в себе:

- 63 032 грн 95 коп загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту),

-4972 грн 04 коп заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 19 лютого 2018 року. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач беззастережно підтвердив, що на момент її підписання ознайомився з текстом Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank, Паспортом споживого кредиту , Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їхній зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір, та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення в розрахунку заборгованості за договором.

Станом на 28 вересня 2021 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення відповідачем своїх зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену Тарифами, загальний розмір заборгованості за порушення грошового зобов`язання складає 4972 грн 04 коп.

Заперечення відповідача

За змістом поданого відзиву ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, коли саме і на яких умовах був укладений з відповідачем кредитний договір, а також нічим не підтверджується факт встановлення кредитного ліміту у тому розмірі, який зазначений у позовній заяві 50 000 грн. Договір про надання банківських послуг Monobank, на який посилається позивач, взагалі відсутній у матеріалах справи. Анкета-заява не є кредитним договором, а є лише заявою із зазначенням персональних даних відповідача.

Долучений до позову витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи не містять підпису відповідача, а тому позивачем не доведено, що саме ці Умови та Тарифи розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Універсал банку». Позивачем не надано доказів того, що 19 лютого 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір і відповідачу надавались кредитні кошти.

Позивач не надав належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки в розрахунку заборгованості не зазначено формулу розрахунку, на підставі якої було складено зазначений розрахунок.

Позивач просить стягнути суму 63 032 грн 95 коп як тіло кредиту, однак в цю суму входять відсотки за користування кредитом, штрафи та пені, приховані комісії та інші невідомі суми. Позивач розуміє, що не може обґрунтувати нарахування процентів за користування кредитом, їх розмір, строк виплати та інше, а тому приховує їх в «тілі кредиту».

Представником позивача подано клопотання за змістом якого АТ «Універсал Банк» позовні вимоги підтримує у повному обсязі, необхідні докази є у матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ «Універсал Банк» відсутні. Тому позивач просить розглянути справу без участі його представника. (а.с.36)

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві. Крім того представник відповідача зазначив, що до позовної заяви не долучено умов та правил обслуговування та тарифів в редакції, яка діяла на день підписання анкети-заяви, тобто на 19 лютого 2018 року. Надані позивачем умови та правила, тарифи датовані більш пізньою датою, аніж дата підписання анкети-заяви, тобто відсутні докази того, що це саме ті документи, з якими ознайомлювався відповідач. Також представник відповідача наголосив на тому, що банком самостійно підвищувався розмір кредитного ліміту з метою погашення за його рахунок заборгованості, у тіло кредиту банк зарахував списані ним кошти у тому числі в рахунок судового збору. Таким чином відповідач фактично не користувався кредитним лімітом, оскільки кредитні кошти списувалися банком на погашення процентів та інших платежів. Факт укладення між сторонами договору на умовах, зазначених у позові, а також розмір нарахованої банком заборгованості не підтверджується належними доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, застосовані судом

З матеріалів справи видно, що 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 була підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, за змістом якої відповідач просить відкрити на своє ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору. Текст анкети-заяви, підписаної відповідачем, містить застереження про те, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що отримані у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг. (а.с.10).

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідач у відзиві заперечує дійсність укладеного з банком договору, однак не скористався правом подання зустрічного позову про визнання цього договору недійсним.

Договір про надання банківських послуг між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 не визнано недійсним за рішенням суду, недійсність такого правочину прямо не встановлена законом, зустрічного позову про визнання договору недійсним відповідач не подав.

Тому згідно презумпції правомірності правочину цей договір є дійсним і підлягає виконанню сторонами.

В анкеті-заяві, яка підписана відповідачем, він просить відкрити на його ім`я рахунок, на який встановити кредитний ліміт.

Позивачем надано як додаток до відповіді на відзив виписку з рахунку ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), яка містить інформацію про рух коштів за період з 19 лютого 2018 року по 02 лютого 2023 року, деталі кожної здійсненої операції. (а.с.97-112)

Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Надана позивачем виписка з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , містить деталі проведених банківських операцій і підтверджує факт користування відповідача кредитними коштами в межах встановленого на картці кредитного ліміту. (а.с.97-112)

Оскільки відповідач не відмовився від використання кредитних коштів і фактично користувався ними, що підтверджується випискою з рахунку, яка містить операції щодо здійснення оплати товару в магазинах, накладеного платежу у «Новій пошті», парковки, поповнення рахунку мобільного телефону тощо, суд приходить до висновку, що відповідач отримував банківські послуги у вигляді надання кредитного ліміту.

Крім того виписка з рахунку містить інформацію про його поповнення через термінал що свідчить про здійснення позивачем часткового повернення використаних кредитних коштів.

Випискою з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , та довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту підтверджується встановлення суми кредитного ліміту, яка поступово збільшувалася, а саме 19 лютого 2018 року встановлено кредитний ліміт 10 000 грн, 25 листопада 2018 року кредитний ліміт збільшено до 14 500 грн, 12 березня 2019 року збільшено до 20 000 грн, 08 січня 2020 року збільшено до 50 000 грн. (а.с.115)

Також випискою з рахунку ОСОБА_1 підтверджується, що за період з 19 лютого 2018 року по 02 лютого 2018 року здійснювалися операції з рахунком як самим ОСОБА_1 так і банком, а саме здійснювалися списання коштів з рахунку в рахунок відсотків та як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. (а.с. 97-112)

Позивач у позовній заяві зазначає, що тіло кредиту станом на 24 лютого 2022 року складає суму 63 032 грн 95 коп, однак згідно з даними виписки з рахунку ОСОБА_1 станом на 24 лютого 2022 року після всіх здійснених операцій заборгованість по картці складала 18 004 грн 99 коп.

Позивач у відповіді на відзив вказав на те, що згідно доданої виписки про рух коштів на рахунку баланс станом на 02 лютого 2023 року складає мінус 19 873 грн 44 коп. Таким чином заборгованість складає 69 873 грн 44 коп, у томі числі сума повністю використаного відповідачем кредитного ліміту 50 000 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить мінус 19 873 грн 44 коп.

При цьому у позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 68 004 грн 99 коп, яка утворилася станом на 24 лютого 2022 року і включає в себе:

63 032 грн 95 коп загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту), 4972 грн 04 коп заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Позовні вимоги не були уточнені.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що овердрафт (мінус) 19 873 грн 44 коп виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором у розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

Тобто позивачем не спростовано твердження відповідача про те, що до суми тіла кредиту ним зараховані також відсотки за користування кредитом та штрафні санкції.

Таким чином позивач просить стягнути з відповідача загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 63 032 грн 95 коп, без визначення у позовній заяві розміру складових частин цієї заборгованості без зазначення яка сума фактично отримана та використана відповідачем на власний розсуд, а яка списана самостійно банком в рахунок погашення відсотків та неустойки.

Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, а також тарифи «Чорна картка monobank», які додані до позовної заяви (а.с.11-27) не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому зазначені Умови і тарифи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитом та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Отже заборгованість за нарахованими відсотками та штрафними санкціями за грошового зобов`язання не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відсутні докази погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій за порушення умов договору про надання банківських послуг.

При цьому суд не має можливості самостійно відокремити у зазначеній позивачем сумі загального залишку заборгованості за наданим кредитом (63 032 грн 95 коп) суму фактично використаних відповідачем кредитних коштів від суми нарахованих банком процентів та неустойки.

Оскільки з наданих позивачем письмових доказів неможливо визначити суму кредитних коштів яка була фактично використана позивачем, але не була їм повернута, позовні вимоги АТ «Універсал банк» належним чином не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2481 грн, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру. (а.с.1)

Позовні вимоги АТ «Універсал банк» не підлягають задоволенню, тому судові витрати на сплату судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20 червня 2023 року.

Учасники справи:

-Акціонерне товариство «Універсал банк», 04114 місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 54/19, ,

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя У.М. Болдирєва