С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/861/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

20 червня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Олефіренка О.В.

представника Відповідача - адвоката Іваницького С.С.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

ІI. Описова частина

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з нього заборгованості за договором позики.

Ухвалою від 05.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У своєму позові ОСОБА_1 просив стягнути з Відповідачки заборгованість за договором позики від 09.06.2017 в сумі 6392154,00 гривень, з яких:

-5013428,80 гривень (еквівалент 200000 доларів США) - сума позики;

-260186,35 гривень - 3% річних;

-1018538,85 гривень - інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики від 09.06.2017, згідно з яким Відповідачка отримала у нього позику в загальному розмірі 5229840,00 гривень, що становило еквівалент 200000 доларів США, строком до 09 липня 2017 року.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 своїх зобов`язань не виконала, заборгованості не погасила у повному обсязі.

Враховуючи порушення Відповідачкою своїх зобов`язань, Позивач просить стягнути суму заборгованості в примусовому порядку, яку згідно із заявою від 30.11.2022 уточнив:

-7313720,00 гривень (еквівалент 200000 доларів США станом на 30.11.2022) - сума позики;

-360186,35 гривень - 3% річних за період з 10.07.2017 по 29.10.2019;

-1018538,85 гривень - інфляційні втрати за період з 10.07.2017 по 29.10.2019.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що договір був підписаний Відповідачкою під впливом обману, грошей за ним вона не отримувала. Крім того, представник Відповідачки просив відкласти розгляд справи для забезпечення йому можливості належним чином підготувати свою позицію з приводу заявлених вимог.

Враховуючи тривалість перебування справи у провадженні, суд не знайшов підстав для відкладення розгляду.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 09 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким Відповідачка отримала у позику суму в розмірі 5229840,00 гривень, що за курсом НБУ становило 200000 доларів США. Зазначену суму ОСОБА_2 зобов`язалася повернути в строк до 09 липня 2017 року (п. 2 Договору).

Згідно з пунктом 12 Договору на підтвердження факту передачі грошей Позичальник ОСОБА_2 поставила свій підпис в договорі.

Таким чином, посилання сторони Відповідача на відсутність доказів передання коштів, спростовується змістом самого договору.

Крім того, Сторона Відповідача, заперечуючи дійсність договору, не надала суду відповідних доказів такої недійсності, зокрема рішення суду про визнання його таким, або, принаймні, доказів звернення до суду з таким позовом.

Згідно з ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту договору вбачається, що грошові кошти були отримані у національній валюті, а договір не містить умов про повернення позики в сумі, розрахованій виходячи з офіційного курсу гривні до долара США на момент повернення позики.

Таким чином, посилання Позивача на те, що ОСОБА_2 була зобов`язана повернути у позику в сумі, еквівалентній 200000 доларам США є безпідставними, грошове зобов`язання Відповідачки визначене договором у національній валюті і дорівнює, як зазначено вище, 5229840,00 гривням.

Зі пояснень Позивача вбачається, що ОСОБА_2 суму позики не повернула у повному обсязі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи порушення Відповідачкою своїх зобов`язань, визначених договором позики від 09.07.2017, суд вважає можливим задовольнити частково вимоги ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_2 суму простроченої заборгованості в розмірі 5229840,00 гривень.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги Позивача про стягнення штрафних санкцій є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Індекс інфляції за період заборгованості судом розраховується наступним чином: (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x = 1.20401310

Відтак, інфляційне збільшення заборгованості за період з 10.07.2017 по 29.10.2019 (межі позовних вимог) становить: 5 229 840,00 x 1.20401310 - 5 229 840,00 = 1 066 955,89 грн.

Штрафні санкції у вигляді 3% річних за період прострочення з 10.07.2017 по 29.10.2019 (межі позовних вимог) розраховуються наступним чином:

5 229 840,00 x 3 % x 842 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 = 361 933,58 грн.

Враховуючи, що вимоги Позивача в частині стягнення штрафних санкцій обмежуються меншими сумами, суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає можливим стягнути їх саме в розмірах, про які зазначено Позивачем у позові.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з Відповідачки на користь Позивача, становить:

5 229 840,00 грн + 1 018 538,85грн + 360186,35 грн = 6 608 565,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, стягненню з Відповідача підлягає компенсація сплаченого Позивачем судового збору в розмірі 9605 гривень.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 161, 525, 526, 530, 553, 625, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 09.06.2017 в розмірі 5229840,00 гривень, а також штрафні санкції за період прострочення виконання зобов`язань з повернення позики з 10.07.2017 по 29.10.2019 у вигляді 3% річних в сумі 360186,35 гривень, у вигляді інфляційних втрат в сумі 1018538,85 гривень, а всього - 6608565,20 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 9605 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: