печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4618/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Сестро-Животовській А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: Касяненко Д.М.,

представника відповідача-2: Лиманюк О.В.,

представника відповідача-3: Жиліна О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Держави Україна в особі Київської обласної прокуратури (далі - відповідач-1, Київська ОП), Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач-2, ГУ НП в Київській області), в якому просить стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 455 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 14.09.2015 року розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) під № 0003474, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України). 12.11.2015 року в рамках кримінального провадження № 0003474 від 14.09.2015 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Позивач зазначає, що вину у вчиненні кримінального правопорушення він не визнавав та на стадії досудового розслідування звертався з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі відсутності в його діях складу злочину, у задоволенні якого було відмовлено. 05.02.2016 року йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. 11.02.2016 року прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Цисаренком О.О. затверджено обвинувальний акт та надіслано його до суду. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.12.2020 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 05.10.2021 року, позивача було визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності в його діяннях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 369/1274/16-к). Позивач зазначає, що незаконно перебував під слідством та судом з 12.11.2015 року (дата внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 286 КК України) по 05.10.2021 року (дата ухвалення рішення судом апеляційної інстанції), що загалом складає 5 років 10 місяців, а відтак, вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та в результаті пережитих моральних страждань, порушення усталених соціальних та сімейних зв`язків, тощо. Позивач вказує, що вказаним незаконним повідомленням про підозру було порушено його права та завдано моральну шкоду, спричинену викликами до слідчого, прокурорів, участю в судових засіданнях, які порушили порядок в його житті, побуті, родині. Зазначає, що упродовж досудового розслідування та судового розгляду постійно відчував стрес, не міг нормально працювати та відпочивати, чим було завдано шкоду його психологічному здоров`ю. Крім того, вказане призвело до погіршення відносин з друзями, родичами, дружиною, відновлення яких потребуватиме багато зусиль. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 455 000,00 грн., навівши такий розрахунок: мінімальна заробітна плата на час розгляду справи судом х 70 (кількість місяців перебування під слідством та судом). Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, та підготовче засідання у справі призначено на 22.06.2022 року.

22.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Гордієнка О.В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області.

22.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ГУ НП в Київській області надійшла заява, в якій представник відповідача-2 просила суд провести підготовче засідання, призначене на 22.06.2022 року, без фіксування технічними засобами.

22.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Гордієнка О.В. надійшла заява, в якій останній просив суд провести підготовче засідання, призначене на 22.06.2022 року, без фіксування технічними засобами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області (далі - відповідач-3, ГУ ДКС України в Київській області).

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року, у зв`язку із залученням до участі у справі співвідповідача, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 07.11.2022 року.

22.07.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ГУ НП в Київській області надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи листа ГУ НП в Київській області від 07.07.2022 року № 2555/109/2428-2022.

15.07.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ГУ НП в Київській області надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022 року відзив представника ГУ НП в Київській області повернуто представнику відповідача без розгляду.

15.07.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Київської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 проти позову заперечував, оскільки позивачем не наведено доводів на підтвердження моральних страждань та конкретних прикладів на підтвердження факту вчинення органами прокуратури фізичного чи психологічного впливу на позивача під час досудового розслідування кримінального провадження № 0003474 від 14.09.2015 року, що б вказувало на спричинення останньому моральних страждань, настання інших негативних явищ, переживань, тощо. Вказує, що позивачем не доведено ні заподіяної шкоди, ні протиправної поведінки органів прокуратури, ні причинного зв`язку між зазначеними елементами правопорушення, що виключає можливість відшкодування завданої, на думку, позивача шкоди.

03.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ГУ ДКС України в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-3 проти позову заперечував, оскільки ГУ ДКС України в Київській області є неналежним відповідачем у справі. Зазначав, що ГУ ДКС України в Київській області не порушувало жодних прав та інтересів позивача, не вступало у правовідносини із позивачем, жодної шкоди позивачу не завдавало. Крім того, позивач не надав належних доказів на підтвердження права на відшкодування моральної шкоди та обґрунтування її розміру.

07.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Гордієнка О.В. надійшла заява, в якій останній просив суд провести підготовче засідання, призначене на 07.11.2022 року, без фіксування технічними засобами та зазначив, що не заперечує проти закриття підготовного засідання у справі.

07.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Київської обласної прокуратури надійшла заява, в якій останній просив суд провести підготовче засідання, призначене на 07.11.2022 року, без фіксування технічними засобами та зазначив, що не заперечує проти закриття підготовного засідання у справі.

07.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ГУ ДКС України в Київській області надійшла заява, в якій останній просив суд провести підготовче засідання, призначене на 07.11.2022 року, без фіксування технічними засобами та зазначив, що не заперечує проти закриття підготовного засідання у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 07.03.2023 року.

03.01.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ГУ НП в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 проти позову заперечував, оскільки позивачем не обґрунтовано розмір завданої моральної шкоди та не доведено існування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та противоправними, на його думку, діяннями, не надано документального підтвердження погіршення стану здоров`я та інших негативних наслідків, викликаних неправомірними діями або бездіяльністю органу досудового розслідування.

03.01.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ГУ НП в Київській області надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву та приєднання до матеріалів справи копії листа ГУ НП в Київській області від 13.07.2022 року № 2755/109/24/28-2022.

В судове засідання 07.03.2023 року з`явились позивач, представник позивача, представник відповідача-1, представник відповідача-2 та представник відповідача-3.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2023 року, ГУ НП в Київській області поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву, приєднано відзив ГУ НП в Київській області до матеріалів справи.

В судовому засіданні 07.03.2023 року позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просили їх задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 07.03.2023 року щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 07.03.2023 року щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні 07.03.2023 року щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

07.03.2023 року суд після виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ч. 2 ст. 244 ЦПК України, не приймаючи рішення, постановив ухвалу про поновлення судового розгляду, та, на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву для проведення судових дебатів до 09.03.2023 року.

В судове засідання 09.03.2023 року з`явились позивач, представник відповідача-1, представник відповідача-2 та представник відповідача-3.

В судовому засіданні 09.03.2023 року у судових дебатах позивач підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити; представники відповідачів щодо задоволення позову заперечували з викладених у відзивах підстав та просили в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово позивача, представника позивача, представників відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що згідно копії витягу з кримінального провадження № 0003474 від 14.09.2015 року Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області внесено відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 6).

09.11.2015 року Слідчим слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області Ганжою А.О. за погодженням з Прокурором прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Мойченко Л.П. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а. с. 7 - 8).

05.02.2016 року Слідчим Києво-Святошинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області Ганжою А.О. за погодженням з Прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Цисаренком О.О. ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а. с. 9 - 10).

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.12.2020 року у справі № 369/1274/16-к, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 05.10.2021 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності в його діяннях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 11 - 34).

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 ЦК України.

Так, приписами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. ч. 6, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

В силу приписів ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, вказані статті знаходяться між собою в причинно- наслідковому зв`язку. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб вказаного органу.

Незаконність у діях органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду повинна виражатися у недотримання чи порушенні цими органами встановлених законодавством певних правил і норм.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Факт визнання позивача невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення не є доказом неправомірності дій. В даному випадку для відшкодування шкоди державою необхідно обставини, що доводять наявність порушеного права позивача.

Так, позивач просить стягнути завдану моральну шкоду у розмірі 455 000,00 грн., зазначаючи, що він зазнав внаслідок досудового розслідування та судового розгляду, за результатами якого його було визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, проте, будь-яких доказів на підтвердження викладеного позивач не надав.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження неправомірності дій органів досудового слідства, заподіяння моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою та діями (бездіяльністю) відповідачів.

При цьому, суд зазначає, що, відповідно до листа ГУ НП в Київській області від 13.07.2022 року № 2755/109/24/28-2022 до позивача не було застосовано жодного запобіжного заходу. Позивачем не зазначено чи було його відсторонено від роботи чи звільнено з роботи у зв`язку із кримінальним переслідуванням; не вказано у чому полягає моральна шкода.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Разом з тим, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а відповідачами не було надано суду доказів, які б підтверджували оплату інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 55, 56 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 23, 1167, 1176 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 200, 259, 263-265, 273, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 20.03.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко