Справа № 683/2312/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Завадської О.П.

секретаря Поважнюк О.Б.

представника позивачки - адвоката Віхерко Н.О.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку майна, припинення права спільної сумісної власності,

встановив:

В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку майна, припинення права спільної сумісної власності стосовно житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 серпня 2015 року із ОСОБА_1 зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. В період шлюбу вони придбали вищевказане домоволодіння. Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу був укладений на ім`я відповідача, при цьому вона як дружина надавала згоду на його придбання. Шлюб між ними розірвано і відповідач став заперечувати її право на дану нерухомість. Тому вона просить виділи їй частку із спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівсього районного суду Хмельницької області від 18 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Представник позивачки - адвокат Віхерко Н.О. в судовому засіданні підтримала позов за обставин на його обґрунтування. Вказала на наявність між сторонами спору, що виключає можливість в нотаріальному порядку оформити поділ спільного сумісного майна подружжя. Підтвердила судовий розгляд цивільної справи ОСОБА_3 відносно відповідача про стягнення заборгованості на підставі розписки. При цьому заперечила пред`явлення позовних вимог ОСОБА_3 до її довірительки про стягнення 8000 доларів США, 13186 грн 53 коп інфляційних втрат за несвоєчасне повернення боргу та 5042 грн - 3% річних.

Відповідач в судовому засіданні спочатку визнавав позов, погоджувався на укладення договору відчуження з ОСОБА_2 у нотаріуса, щоб запобігти вилученню домоволодіння за борги. В подальшому заперечив позасудове вирішення справи, вважаючи допустимим відчуження своєї частки домоволодіння на користь їх спільних дітей. Вказав, що на благоустрій спірного домоволодіння сторони позичали кошти в розмірі 8000 доларів США в ОСОБА_3 , який пред`являє до них вимоги про їх повернення разом із інфляційними втратами через прострочення виплати та 3 % річних, окрім того накладав арешт на їхній будинок. Також повідомив, що в період шлюбу отримував кредит в банку, за яким кредитна заборгованість не погашена.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року між сторонами розірвано шлюб, зареєстрований 11 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №166).

У відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого Вакарєвою О.В., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області 21 березня 2017 року за р.№701, ОСОБА_1 придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :09:008:0005.

В п. 18 договору сторони визначили, що договір укладається за згодою дружини покупця ОСОБА_2 , посвідченою в нотаріальному порядку. Покупцю роз`яснено зміст ч. 3 ст. 61 та ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України про те, що придбане нерухоме майно буде об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Вакарєвою О.В. Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області 21 березня 2017 року, індексний номер витягу 83022313, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Вакарєвою О.В., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області 21 березня 2017 року за р. №702, зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:008:0005. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108, номер запису про право власності 19552308.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Зі змісту пунктів 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» убачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

В провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики (розписками) від 01 лютого 2017 року та 01 травня 2018 року.

Відповідач також пред`явив отриманий поштою примірник цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розписки) від 01 травня 2018 року. З інформації щодо стану розгляду справ на сайті Судової влади України в провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області така цивільна справа відсутня.

Разом із тим дані обставини підтверджують наявність боргових зобов`язань подружжя ОСОБА_1 . Окрім того відповідач вказував на наявність заборгованості за кредитним договором, укладеним з банком в період шлюбу. Тому при присудженні кожному з подружжя в особисту власність конкретного майна повинен здійснюватися розподіл майнових прав та обов`язків перед іншими особами.

Частиною 1 статті 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.

Позивачка пред`явила позов про визнання права особистої власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. Відповідач вказав на ризик звернення стягнення на заявлене домоволодіння у зв`язку із борговими зобов`язаннями перед кредитором ОСОБА_3 .

Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, ОСОБА_3 та банківська установа, як кредитори, мають безпосередній зв`язок із матеріальними правовідносинами сторін і повинні були брати участь у справі як співвідповідачі.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи. У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Оскільки сторона позивачки не заявляє вимоги до всіх належних відповідачів, які мають безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами, то суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 76- 81, 141, 206, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання прав власності на частку майна, припинення права спільної сумісної власності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя