ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3259/23 Справа № 187/1123/22 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 187/1123/22

Номер провадження 22-ц/803/3259/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Швець Михайло Вікторович, на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року головуючого судді Іщенко І.М. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /345761 від 07 грудня 2020 року, за яким ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 6 600 грн, строком до 05 січня 2021 року. Через невиконання умов договору ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 30 вересня 2021 року становить 26400 грн, та складається з: 6600 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19800 грн сума заборгованості за відсотками. 30 вересня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30092021, за яким позивач набув право грошової вимоги з боржників, зокрема за кредитним договором № /345761 від 07 грудня 2020 року в розмірі 26 400 грн. Просили стягнути вказану заборгованість у розмірі 26 400 грн з відповідача ОСОБА_1 , та понесені судові витрати.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № /345761 від 07 грудня 2020 року на суму 26 400 грн, з яких: 6 600 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 800 грн сума заборгованості за відсотками та судовій збір в розмірі 2481 грн, а всього: 28 881 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Швець М. В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимогах в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, не врахування судом обставин, щодо предмету спору, вимог, що були пред`явлені позивачем, а також обставин та доказів, які були надані в обґрунтування заявлених вимог,зокрема зазначаючи, що ОСОБА_1 кредитний договір не укладала, грошових коштів не отримувала.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ »ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки викладені в ній обставини нічим не підтверджуються, є необґрунтованими, надуманими та безпідставними, рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, ухвалене при повному з`ясуванні обстави по справі. На спростування доводів апеляційної скарги, щодо тверджень представника відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, зазначено, що товариство не є первісним кредитором, а надані документи відповідно до п. 35 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України. У відповідності до умов кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську карту вказану позичальником при укладенні кредитного договору. В якості доказу перерахування коштів надано довіку від 27 червня 2022 року. Зауважено, що ідентифікація позичальника здійснюється через банк-емітент, яким видано картку, якій саме має доступ до виписок по картці, ні у первісного кредитора, ні у позивача не має доступу до даної інформації, оскільки це є банківською таємницею. Зазначено, що позивач клопотав про витребування у відповідача виписки по картці для підтвердження тверджень представника відповідача про неотримання кредитних коштів, та укладання договору в цілому, однак вказаної виписки не було надано ні суду першої інстанції, ні до апеляційного суду. Щодо договору факторингу зазначено, що на підставі договору факторингу, який міститься в матеріалах справи, позивач одержав від ТОВ «ГОУФІНГОУ» право вимоги по заборгованості відповідача, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 30 вересня 2021 року, який надано у відповідній частині. Для повного та об`єктивного дослідження доказів стосовно відступлення права вимоги надано завірений належним чином витяг з реєстру боржників від 30 вересня 2021 року та договір факторингу № 30092021 від 30 вересня 2021 року .Зазначено, що позивачем надано належні докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, в той час як заперечення відповідача щодо позовних вимог, викладені в апеляційній скарзі, жодними доказами не підтверджені.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, справа з ціною позову 26 400 грн підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає .

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з кредитним договором № /345761 від 07 грудня 2020 року про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, ТОВ «Гоуфінгоу» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 6600 грн, строком до 05 січня 2021 року, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 5-6).

Кредитний договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 6).

З додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № /345761 від 07 грудня 2020 року вбачається, що кредитні кошти ОСОБА_1 в розмірі 6 600 грн надані на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою за день користування 2,5 %, що становить 4 950 грн, та до сплати всього 11 550 грн (а.с. 7).

Відповідно до п.п. 1.4. п. 1 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в п. 7 кредитного договору, на виконання якого ОСОБА_1 зазначила номер картки НОМЕР_2 , банк-емітент Privat Bank, номер транзакції 30735-02165-85198 від 07 грудня 2020 року, сума транзакції 6 600 грн, що підтверджується інформаційною довідкою платіжного сервісу «Рlаtоn» про проведення успішної транзакції типу видача кредиту (а.с. 8).

30 вересня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 30092021 про відступлення права вимоги, за яким до ТОВ «ФК» ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № /345761 від 07 грудня 2020 року з відповідача та відповідно до якого ТОВ «ФК» ЄАПБ» прийняло права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників (а.с. 10-12).

Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 12).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 30092021 від 30 вересня 2021 року за ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 30 вересня 2021 року становить 26 400 грн, та складається з: 6600 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19800 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 13).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № /345761 від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 о 16:08:01 через особистий кабінет отримала на картку НОМЕР_2 кредитні кошти в розмірі 6600 грн та не здійснила жодного платежу по погашенню кредиту (а.с. 14-17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт реєстрації ОСОБА_1 на сайті компанії ТОВ «Гоуфінгоу» в мережі Інтернет, про що відповідач не заперечувала, заповнивши необхідні дані подала заявку на отримання онлайн кредиту, а саме: вказавши паспортні дані, ІПН, адресу місця проживання та реєстрації, номер телефону, номер рахунку позичальника, підписавши електронним підписом НОМЕР_1 та за інформаційною довідкою оператору послуг транзакція типу видача кредиту в розмірі 6600 проведена успішно. Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір № /345761 від 07 грудня 2020 року з ТОВ «Гоуфінгоу» на суму 6600 грн, підписавши його електронним підписом, але не виконала взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитних коштів, у зв`язку з чим має заборгованість, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості у розмірі 26 400 грн.

Отже, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається,що суд надав належну оцінку зібраним у справі доказам,достатньо повно встановив обставини,які мають значення для правильного вирішення справи .

Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначеност. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів,апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вищевказаного кредитного договору,узгодження сторонами договору розміру кредиту,грошової одиниці,в якій надано кредит,строк та умови кредитування,що свідчать про наявність волі відповідача для укладання такого договору,на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором,невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором про відступлення прав вимоги.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи до позовної заяви ,як доказ факту перерахування кредитних коштів було долучено інформаційну довідку від 27 липня 2022 року (а.с.8 ),а тому доводи скаржника про те,що позивач жодним чином не підтверджує факт зарахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача ,відхиляється судом апеляційної інстанції ,оскільки відповідачем жодним чином ,окрім заперечень не спростований .

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Аргументи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції у цій справі вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України відповідає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України,не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Швець Михайло Вікторович, залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: