Справа № 128/1333/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання: Ружицькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Стрижавської селищної ради про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії я.

У обгрунтування позовних вимог викладено наступну позицію.

В 1994 році йому, як дільничному інспектору міліції, рішенням загальних борів колгоспників КСП ім. Кірова с. Мізяківські Хутори було надано у користування квартиру АДРЕСА_1 . З того часу і по сьогоднішній день він проживає разом зі своєю сім`єю в даній квартирі. Даний будинок було побудовано в 1989 році КСП ім. Кірова, яке в подальшому було реорганізовано в СТОВ «Мізяківські Хутори». В 2011 році СТОВ «Мізяківські Хутори» було визнано банкрутом та в 2020 році діяльність припинило. Згідно рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 22.05.2009 №61, було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 за територіальною громадою с. Мізяківські Хутори на право комунальної власності. В 2015 році вул. леніна була перейменована на вул. Центральна згідно рішення №906 Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 25.09.2015. 01.10.20189 між ним та сільською радою с. Мізяківські Хутори було укладено договір оренди житлового приміщення по АДРЕСА_3 . З 15.11.2018 він зареєстрований за вказаною адресою. На даний час Стрижавська селищна рада є правонаступником Мізяківсько-Хутірської сільської ради з 20.11.2020, оскільки Мізяківсько-Хутірська територіальна громада увійшла до складу Стрижавської об`єднаної територіальної громади. Відповідно до Закону України «Про приватизацію» він звернувся із заявою до селищної ради про надання дозволу на передачу у приватну власність займаного житла, отримав консультацію та подав всі наявні і необхідні документи, проте рішення №1 від 08.03.2023 органом приватизації житлового фонту, що перебуває в комунальній власності Стрижавської територіальної громади, Стрижавської селищної ради йому було відмовлено в передачі у приватну власність вказаного житла у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення. У зв`язку із відмовою органу приватизації Стрижавської селищної ради в приватизації спірної квартири та у зв`язку з неможливістю отримати дублікат ордера на жиле приміщення, в якому він проживає, вимушений звернутися до суду із даним позовом про зобов`язання відповідача передати йому у власність квартиру в порядку безоплатної приватизації.

На підставі викладеного просить визнати незаконним рішення Стрижавської селищної ради орган приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності Стрижавської територіальної громади №1 від 08.03.2023 про відмову у передачі у приватну власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача вирішити питання про передачу йому у власність квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачем Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області подано відзив на позовну заяву (а.с. 27-30), в якому викладено наступну позицію.

Відповідач вважає позовну заяву ОСОБА_1 необгрунтованою та безпідставною з огляду на таке. Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством України. згідно ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським об`єднанням (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до законодавства України до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Вказує, що рішенням 8 сесії Стрижавської селищної ради 8 скликання від 25.02.2021 № 3 «Про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади» створено орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади та затверджено положення про нього. Відповідно до п. 3.1 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату у комунальній квартирі звертається в Орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 3.3. Положення визначено перелік документів, які подає громадянин при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнаті в комунальній квартирі. Однак позивач не надала підтвердження надання їй квартири у користування, не надала копії ордера на жиле приміщення до заяви на приватизацію. Тому представник відповідача зазначає, що за наведених обставин передача вказаної квартири позивачу у власність без наданого повного пакету документів є недопустимою, а обставини, викладені у позовній заяві, відповідачем не визнаються.

Ухвалою суду від 11.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с. 25).

Ухвалою суду від 01.05.2023 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів; витребувано із архіву Вінницького районного суду Вінницької області для огляду в судовому засіданні матеріали цивільної справи №128/423/22 (а.с. 39).

Ухвалою суду від 22.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 49).

Ухвалою суду від 31.05.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Федчук Т.М. про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 57).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, а позов просив задоволити (а.с. 59).

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 подано заяву, в якій він просив при ухваленні рішення суду оглянути матеріали цивільної справи №128/423/22 (архів Вінницького районного суду Вінницької області) та врахувати наступні докази, що містяться у даній цивільній справі: постанову Господарського суду Вінницької області від 27.01.2011 (а.с. 12-13); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 14); рішення Мізяківсько-Хутірської сільської ради №557 від 27.12.2013 (а.с. 30); рішення 8 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №3 від 25.02.2021 (а.с. 77); Положення про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади (а.с. 78-80).

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Фростяна О.М. в судове засідання також не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача, а при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 60).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №128/423/22 (архів Вінницького районного суду Вінницької області), оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно копій посвідчень Серії НОМЕР_1 та Серії НОМЕР_2 (а.с. 6) позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1).

Відповідно до копії довідки Мізяківсько Хутірської сільської ради №274 від 08.10.2014 (а.с. 10) на адвокатський запит про те, чи надавалося ОСОБА_1 рішення загальних зборів членів колгоспу ім. Кірова чи КСП щодо передачі ОСОБА_1 для проживання житлового приміщення, сільскій раді не відомо. Правонаступниками колгоспу ім. Кірова були КСП «Міз.-Хутори», СТОВ «Міз.-Хутори», ТОВ «Міз.-Хутори». Чи передавалися рішення зборів колгоспу ім. Кірова правонаступникам, чи здавалися в районний архів сільській раді також невідомо.

Згідно листа СТОВ «Мізяківські Хутори» №1096 від 10.05.2005, адерсованого начальнику Вінницького РВ МВС України у Вінницькій області (а.с. 11) СТОВ «Мізяківські Хутори» не заперечує з приводу того, щоб ОСОБА_1 прописався в будинку, де на даний час проживає з сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами №10 від 22.10.2009, виконавчий комітет Мізяківсько-Хутірської сільської ради посвідчив, що об`єкт в цілому, який розташований в АДРЕСА_2 , дійсно належить територіальній громаді с. Мізяківські Хутори в особі виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області на праві комунальної власності, згідно рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 22.05.2009 № 61(а.с. 13).

Відповідно до копії рішення 44 сесії 6 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради №906 від 25.09.2015 (а.с. 8) вулицю Леніна в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області перейменовано на вулицю Центральна.

Згідно копії договору оренди житла від 01.10.2018, між Сільською радою с. Мізяківські Хутори з однієї сторони, як орендодавцем, та ОСОБА_1 з другої сторони, як орендарем, було укладено договір, за яким орендар прийняв в строкове платне володіння та користування 1/2 житлового будинку, площею 96,21 кв.м по АДРЕСА_2 . Строк дії договору з 1.10.2018 по 1.10.2021. в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку дії протягом місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені договором (а.с. 14-15).

Також позивачем надано копію технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 станом на 27.01.2023, який містить опис будівлі літ. А по квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 19-22).

Відповідно до копії Акта обстеження фактичного місця проживання від 06.03.2023 (а.с. 17) ОСОБА_1 проживає разом із сімєю в квартирі АДРЕСА_1 з 1994 року. квартира надавалася загальними зборами колгоспників як дільничному інспектору міліції. На даний час ОСОБА_1 перебуває на пенсії.

Відповідно до копії Витягу з Реєстру Стрижавської територіальної громади від 02.03.2023 (а.с. 16) ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

З копії довідки КП «Турбота» Стрижавської селищної ради №25 від 06.03.2023 (а.с. 18) вбачається, що станом на 06.03.2023 відсутня заборгованість по вивозу твердих побутових відходів по помешканню АДРЕСА_3 .

Згідно копії рішення №1 Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області орган приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності Стрижавської селищної територіальної громади від 08.03.2023 (а.с. 23) ОСОБА_1 відмовлено у передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 на підставі п. 18 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення.

Також в судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи №128/423/22 (архів Вінницького районного суду Вінницької області), матеріали якої судом було витребувано для огляду в судовому засіданні за клопотанням позивача.

Так, матеріалами оглянутої справи №128/423/22 встановлено наступне.

Згідно копії постанови Господарського суду Вінницької області від 27.01.2011 в справі № 5/80-10, СТОВ «Мізяківські Хутори» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 12-13 справа №128/423/22).

Згідно наданого Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 27.02.2020 було внесено запис про припинення юридичної особи ТОВ «Мізяківські Хутори» (а.с. 14 справа №128/423/22).

Рішенням № 557 від 27.12.2013 Мізяківсько-Хутірської сільської ради ОСОБА_1 було надано в оренду терміном на один рік з правом викупу 1/2 житлового будинку орієнтовною площею 120 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 30 справа №128/423/22).

Рішенням 8 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 25.02.2021 № 3 «Про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади» створено орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади та затверджено положення про нього, про що свідчить копія відповідного рішення (а.с. 77справа №128/423/22).

Згідно з п. 1.2 Положення про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади, Орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади (надалі-Орган приватизації), є уповноваженим органом, створеним Стрижавською селищною радою з метою розгляду питань щодо передачі у власність громадянам квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинках (далі-квартири (будинки), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на підставі договору найму у спосіб та на умовах, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 78-80 справа №128/423/22).

Згідно з п. 1.4 вищевказаного Положення, об`єктами приватизації є квартири у багатоквартирних будинках та одноквартирних будинках, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі-квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату у комунальній квартирі звертається в Орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п. 3.1 Положення).

Пунктом 3.3 Положення визначено перелік документів, які подає громадянин при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнаті в комунальній квартирі.

Та розділом IV врегульовано порядок визначення загальної площі об`єктів приватизації, що передаються у власність громадян, в тому числі встановлено загальну площу, що підлягає приватизації безоплатно, та площу, за яку наймач має здійснити доплату.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спір у даній справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачу в приватизації спірної квартири в зв`язку з відсутністю в позивача ордера на житлове приміщення, в якому вона проживає, що перешкоджає їй в його приватизації.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У цій статті гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, ст. 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією, хоча держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається ст. 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява № 38722/02).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору, про що зазначено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.05.2021, справа № 750/2176/17.

В абзаці десятому пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб з передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, слід виходити із його ефективності. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення (захисту) в обраний спосіб.

Щодо характеру спірних правовідносин та наявності порушеного права позивача суд керується наступними нормами.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 345 ЦК України,фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ст. 3 приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 зазначеного Закону, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.

Випадки безоплатної передачі квартир (будинків) незалежно від розміру їх загальної площі передбачені ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Частиною 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно із ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Частиною 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 вказаного Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 в справі № 200/18858/16-ц.

Тобто, право особи на приватизацію не може бути обмежено виключно відсутністю ордеру на займане приміщення. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 24.02.2019 у справі № 296/4642/19.

Судом встановлено, що Органом приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності Стрижавської територіальної громади при Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області відмовлено позивачу у передачі у приватну власність спірної квартири виключно у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення.

З огляду на те, що згідно встановлених судом обставин, позивач вселився у житло на законних підставах і протягом тривалого часу, а саме майже 30 років, добросовісно та офіційно використовує квартиру як житло, суд дійшов висновку про те, що відмова відповідача в оформленні права власності на квартиру в порядку приватизації в зв`язку з відсутністю в позивача ордеру є незаконною та такою, що порушує житлові права позивача, а тому житлові права позивачки підлягають захисту.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд враховує, що ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 750/13452/19(провадження № 61-17389св20) висловив правову позицію відносно ефективного способу захисту у подібній справі.

Зокрема, Верховний Суд визнав правильним застосування способу захисту порушених прав шляхом зобов`язання відповідача виконати повний обсяг всіх передбачених чинним законодавством юридично значимих дій, спрямованих на приватизацію житла.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи заявлені позивачем вимоги та обставини, на яких ґрунтується заявлений позов, суд вважає, що для ефективного захисту порушених прав позивача за встановлених судом обставин слід зобов`язати відповідача в особі відповідного органу приватизації вчинити повний обсяг юридично значимих дій по приватизації (передачі у власність) зазначеного житла за заявою позивача у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року, за відсутності ордеру на жиле приміщення.

За таких обставин позивач може повторно звернутися до органу приватизації з заявою та необхідним пакетом документів, що передбачені п. 18 «Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яким орган приватизації зобов`язаний надати відповідну оцінку та прийняти рішення щодо права позивача на приватизацію, за відсутності ордеру на вказане житлове приміщення.

З огляду на вище викладене суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач в прохальній частині позовної заяві зазначає, що судові витрати залишає за собою (а.с. 5). Проте, в силу приписів п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач, як особа віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом. Про інші судові витрати позивачем не заявлялося.

Таким чином, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2147,20 грн..

Керуючись ст. 47, 55 Конституції України, ст. ст. 29, 379, 382 ЦК України, ст. ст. 9, 58 ЖК України, ст. ст. 141, 211, 247, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії задоволити.

Визнати незаконним рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в особі Органу приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності Стрижавської територіальної громади №1 від 08.03.2023 про відмову у передачі у приватну власність ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язати Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області в особі Органу приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності Стрижавської територіальної громади, вчинити повний обсяг юридично значимих дій по приватизації (передачі у власність) квартири за адресою: АДРЕСА_3 , за заявою ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року, за відсутності ордеру на жиле приміщення.

Судові стягнути зі Стрижавської селищної ради в дохід держави судовий збір в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_3 ;

Відповідач Стрижавська селищна рада, смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, вул. 40-річчя Перемоги, 7, .

Повний текст рішення суду складено 22 червня 2023 року.

Суддя Л.П. Шевчук