Справа № 465/4095/21 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/2700/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року у складі судді Мартьянової С.М. в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу №465/4095/21 від 09.07.2021 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості,-

встановив:

27 травня 2021 року заявник Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, яка станом на 01.05.2021 становить 24 130 грн. 83 коп.

09 липня 2021 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівводоканал» 24 130 грн. 83 коп. боргу та 227 грн. судового збору.

08 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про скасування судового наказу.

Заяву обґрунтовувала тим, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягувачем до заяви про видачу судового наказу долучено Довідку №1 від 12 червня 2020 року з місця проживання про склад сім`ї і прописку, видану гр. ОСОБА_2 , форму якої скасовано Наказом Мінсоцполітики від 17 липня 2019 року. Окрім того, в довідці зазначено, що ОСОБА_2 є власником та співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що не відповідає реальному стану речей. Вважає, що заявлена до стягнення сума не є безспірною, оскільки стягувач не зазначив, за який період нарахована заборгованість.

Водночас ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення пропущеного строку, в якому просила визнати поважними причини пропуску строку для скасування судового наказу та поновити такий.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №465/4095/21 від 09.07.2021 повернуто без розгляду.

Роз`яснено, що повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою з дотриманням встановленого законом строку у разі, якщо перестануть існувати обставини, які були підставою її повернення.

Не погоджуючись з даною ухвалою, таку в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає, що під час розгляду заяви, суд не дослідив та не дав оцінки жодному доказу і не обґрунтував причину таких дій, не розглянув клопотання про поновлення пропущеного строку і не дав роз`яснення з цього приводу. Судом не бралися до уваги численні порушення законодавства, якими була вмотивована заява про скасування судового наказу.

Зазначає, що є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого суду надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Стягувач обґрунтовував свої вимоги про стягнення боргу з ОСОБА_2 як з власника майна, посилаючись на недостовірну Довідку №1, 9-ти місячної давності, форма якої втратила чинність. Крім того, довідка видана ЛКП «Львівводоканал», а заява до суду подана від «ЛМКП «Львівводоканал», не зазначено ні посади, ні прізвища, хто сформував довідку, в заяві не зазначено періоду за який проводиться стягнення, також не долучено договору, за яким пред`явлено вимоги.

Наголошує, що скасування судового наказу не порушить прав стягувача, оскільки такий має право звернутись з аналогічними вимогами у порядку спрощеного позовного провадження, що зумовить повноту розгляду та встановлення належності складу боржників та їхнього обов`язку.

Вважає, що судовий наказ безпосередньо впливає на неї та порушує її права, так як стосується боргу, що рахується за її власністю. Її племінниця ОСОБА_2 з трьома малолітніми дітьми 26 лютого 2022 року, у зв`язку з воєнним станом, виїхала за межі України, а тому, зважаючи на наявність таких обставин, звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу від власного імені і зазначила, що подає заяву як зацікавлена особа на стороні боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ЦК України не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Тому вважає, що їй не потрібна довіреність від ОСОБА_2 , оскільки діє від власного імені.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі №465/4095/21, направити матеріали для продовження розгляду до суду першої інстанції.

13.03.2023 представник ЛМКП «Львівводоканал» подав відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться, що свідчить про безпідставність клопотання апелянта ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2021 року заявник Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , як власника, заборгованості за житлово комунальні послуги (послуги водопостачання та водовідведення) в сумі 24130 грн. 83 коп. Заборгованість розрахована станом на 01.05.2021.

До заяви долучено відомість про нарахування та оплату за централізоване постачання холодної води та водовідведення, із якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 , періодом нарахування є 08.2018 до 05.2021. Разом з тим, станом на 08.2018 зазначається про корекцію суми -10 763,84, яка увійшла в загальну заборгованість.

Також, до заяви долучено довідку з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1 від 12.08.2020, з якої слідує, що ОСОБА_2 є в першому випадку співвласником, в другому- власником.

Доказів, які б стверджували те, що ОСОБА_2 є власником чи співвласником квартири АДРЕСА_3 , до заяви не долучено.

09 липня 2021 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівводоканал» 24 130 грн. 83 коп. боргу та 227 грн. судового збору.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 отримала судовий наказ 13.09.2021. Заяви про скасування судового наказу не подавала.

08 серпня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу.

Заяву обґрунтовувала тим, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що стягувачем до заяви про видачу судового наказу долучено Довідку №1 від 12 червня 2020 року з місця проживання про склад сім`ї і прописку, видану гр. ОСОБА_2 , форму якої скасовано Наказом Мінсоцполітики від 17 липня 2019 року. Окрім того, в довідці зазначено, що ОСОБА_2 є власником та співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що не відповідає реальному стану речей. Вважає, що заявлена до стягнення сума не є безспірною, оскільки стягувач не зазначив за який період нарахована заборгованість.

Водночас, ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення пропущеного строку, в якому просила визнати поважними причини пропуску строку для скасування судового наказу та поновити його.

Повертаючи без розгляду заяву про скасування судового наказу, суд першої інстанції ухвалу обґрунтовував тим, що матеріали заяви про скасування судового наказу не містять довіреності на ім`я ОСОБА_1 щодо представництва інтересів у суді ОСОБА_2 , як передбачено вимогами чинного законодавства. При цьому, суд першої інстанції керувався ч.6 ст. 170 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Стаття 170 ЦПК України передбачає форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Згідно із ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Аналіз зазначеної норми свідчить проте, що суд може повернути без розгляду заяву про скасування судового наказу, якщо така є неналежно оформленою, зокрема у випадку подання її представником боржника без документів, що підтверджують повноваження представника боржника.

Разом з тим, ч. 6 ст. 170 ЦПК України не підлягає до застосування, у разі подання заяви про скасування судового наказу не боржником, а іншою особою, права якої, на думку заявника, є порушеними.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції в достатній мірі не пересвідчився в тому, в чиїх інтересах ОСОБА_1 подала заяву про скасування судового наказу: у власних чи в інтересах ОСОБА_2 .

У поданій заяві ОСОБА_1 свій статус зазначила як «зацікавлена особа на стороні боржника» та в мотивах чітко зазначила, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 , а тому стягнутий борг впливає на її права та порушує її інтереси як співвласника. Тобто, апеляційна скарга подана у власних інтересах ОСОБА_1 .

У ч. 2 ст. 42 ЦПК України передбачено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ЦК України не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не є стороною наказного провадження, проте дійшов помилкового висновку, що вона є представником боржника, ототожнивши поняття зацікавлена особа на стороні боржника з представником боржника.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права (статті 379 ЦПК України).

Оскільки Франківським районним судом м. Львова при постановленні оскаржуваної ухвали від 06 вересня 2022 року порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 березня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк