Справа № 466/5594/22
Провадження № 2/466/481/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Коновал Х.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Луців О.М.

справа №466/5594/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про визнання переведення на іншу роботу незаконним та поновлення на попередній роботі

ВСТАНОВИВ :

01.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про визнання переведення на іншу роботу незаконним та поновлення на попередній роботі, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним переведення ОСОБА_1 , з 07.05.2022р. з посади завідувача, лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» на посаду лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» та поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача, лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 з 01.09.2004р. по 07.05.2022р. працював на посаді завідувача, лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги». З 07.05.2022р. на підставі Наказу Відповідача «З особового складу» від 03.05.2022р. №397-к/тр його було переведено на іншу роботу на посаду лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Відповідача. Вказані обставини, в тому числі день, з якого відбулося переведення, підтверджуються, серед іншого, відповідними записами у Трудовій книжці від 24.08.1983 р. серія НОМЕР_1 .

Переведенню позивача на іншу роботу передували наступні факти.

03.05.2022р. позивач був запрошений до свого безпосереднього керівника, Директора Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Відповідача п. В. Трунквальтера. В ході цієї зустрічі, під час якої у якості членів відповідної комісії також були присутні інші посадові особи (п. Ю. Голик, п. У. Козак, п. Н. Мотринець), позивач був повідомлений про необхідність переведення його на іншу роботу, позаяк на займану ним посаду було вирішено запросити іншу особу не з трудового колективу (п. Л. Стрілка). Будучи дезорієнтованим і діючи за вимогою членів комісії, ОСОБА_1 тут же написав та подав на ім`я Генерального директора Відповідача п. О. Самчука заяву про переведення його на посаду лікаря-комбустіолога з 07.05.2022р.

Наступного дня (04.05.2022р.), ознайомившись належним чином з вимогами законодавства про працю щодо порядку переведення працівника на іншу роботу та дійшовши висновку про незаконність дій членів комісії, позивач подав на ім`я Генерального директора відповідача п. О. Самчука заяву про відкликання раніше поданої заяви щодо переведення його на посаду лікаря-комбустіолога як такої, що була написана під тиском. Цю заяву було зареєстровано в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції Відповідача 06.05.2022р. (за №2/1158), про що позивач дізнався лише у червні 2022 року. Також оскільки оригінал заяви був переданий Відповідачу і продовжує знаходитися в нього, то у прохальній частині цієї позовної заяви міститься відповідне клопотання про витребування доказів судом.

Позивач наголошує на тому, що про жодні рішення, ухвалені за результатами розгляду його заяв (як від 03.05.2022р., так і від 04.05.2022р.), Відповідач його не повідомив, з будь-якими наказами чи розпорядженнями, прийнятими на їх підставі, позивача не ознайомлював. Крім того, в період з 09.05.2022р. по 01.06.2022р. ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці. І тільки 02.06.2022р., тобто в день виходу на роботу, відповідач фактично не допустив позивача до виконання звичайних трудових обов`язків з посиланням на те, що він нібито був переведений на іншу посаду.

З текстом Наказу відповідача «З особового складу» від 03.05.2022 р. № 397-к/тр позивачу вдалося ознайомитися лише 21.06.2022р. після надання відповідачем інформації та копій документів у відповідь на Адвокатський запит від 08.06.2022р. № 08-06/22-01. Тоді ж ОСОБА_1 остаточно зрозумів, що, незважаючи на відкликання ним заяви від 03.05.2022р., Відповідач, по суті, проігнорував цей факт і незаконно за відсутності згоди перевів його з 07.05.2022 р. на іншу роботу.

З такими діями відповідача ОСОБА_1 не погоджується та вважає їх незаконними з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; безплатне сприяння державними службами зайнятості у підборі підходящої роботи і працевлаштуванні відповідно до покликання, здібностей, професійної підготовки, освіти, з урахуванням суспільних потреб; надання підприємствами, установами, організаціями відповідно до їх попередньо поданих заявок роботи за фахом випускникам закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти; безплатне навчання безробітних нових професій, перепідготовку в закладах освіти або у системі державної служби зайнятості з виплатою стипендії; компенсацію відповідно до законодавства матеріальних витрат у зв`язку з направленням на роботу в іншу місцевість; правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з ч. 1 ст. 31 КЗпП роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Як зазначається в ч. 1 ст. 32 КЗпП, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором (п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9).

Так, в Листі від 14.06.2022 р. № 24-07вих3940 відповідач роз`яснив, що переведення позивача з 07.05.2022р. на іншу роботу відбулося на підставі його заяви від 03.05.2022 р. та відповідно до Наказу Відповідача «З особового складу» від 03.05.2022 р. № 397-к/тр. Проте з такими доводами не можна погодитися у зв`язку з наступним.

Як вже зазначалося вище, написання та подання на ім`я Генерального директора Відповідача п. О. Самчука заяви про переведення позивача на посаду лікаря-комбустіолога від 03.05.2022 р. було результатом не вільного волевиявленням, а відбулося під тиском членів комісії. В силу цього 04.05.2022 р., тобто до моменту самого переведення, яке відбулося лише 07.05.2022р., позивач відкликав раніше подану заяву, засвідчивши у такий спосіб відсутність своєї згоди на зміну умов праці. Позаяк відповідні дії були вчинені завчасно, то ця обставина виключає законність переведення позивача на іншу роботу. Більше того, про відкликання заяви від 03.05.2022 р. Відповідачу було добре відомо, що підтверджується, зокрема, записом в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції Відповідача від 06.05.2022 р. (за № 2/1158).

Таким чином, позивач вважає, що переведення його з 07.05.2022 р. на посаду лікаря-комбустіолога було незаконним, таким, що відбулося всупереч встановленому законодавством порядку. Оскільки своєї згоди на переведення на іншу роботу ОСОБА_1 не надавав, заяву від 03.05.2022 р. наступного дня відкликав і з відповідним наказом чи розпорядженням ознайомлений не був, то Відповідач не має права вимагати від позивача виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Окремо позивач звертає увагу суду на те, що за правилом ч. 1 ст. 21 КЗпП, трудовий договір як угода між працівником і роботодавцем передбачає, серед іншого, наявність між ними домовленості про розмір заробітної плати працівника. В той же час, ні заява позивача від 03.05.2022р., ні текст Наказу Відповідача «З особового складу» від 03.05.2022 р. № 397-к/тр не фіксують досягнення сторонами згоди щодо цієї істотної умови праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи вищезазначене, позивач наголошує на тому, що трудовий колектив міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» відповідача неодноразово виражав моральну підтримку спробам позивача повернутися до звичайної роботи. Так, до сьогодні з ініціативи колег за фахом питання незаконності переведення його з посади завідувача, а також недотримання вимог антикорупційного законодавства при призначенні на цю посаду іншої особи (п. Л. Стрілка) були порушені перед Департаментом охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, Міністерством охорони здоров`я України та іншими державними органами.

З врахуванням вищевикладеного, змушений звернутися до суду.

Позивач та представник позивача, адвокат Луців О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що з 01.09.2004 року позивач ОСОБА_1 працював на посаді завідувача, лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», що підтверджується витягом з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с.9-11).

Згідно наказу в.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» № 397-к/тр від 03.05.2022р. позивача ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» з 07.05.2022 року. Підставою вищевказаного наказу стала заява ОСОБА_1 від 03.05.2022 року (а.с.4-5).

04.05.2022 року позивачем подано на ім`я Генерального директора О. Самчука заяву про відкликання раніше поданої заяви від 03.05.2022 року щодо переведення його на посаду лікаря-комбустіолога, як такої, що була написана на вимогу комісії без роз`яснення підстав прийняття даного рішення. З рішенням комісії категорично не погоджується. (а.с.51).

Вказану заяву позивача від 04.05.2022 року зареєстровано в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» 06.05.2022р. (за №2/1158), про що позивачу стало відомо у червні 2022 року.

Крім того, 05.05.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою на ім`я директора Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про надання йому невикористаної відпустки з 09.05.2022 року (а.с.6).

Відповідно до наказу генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» №404-к/тр від 05.05.2022, позивачу ОСОБА_1 - лікарю-комбустіологу міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» надано невикористану щорічну основну відпустку з 09.05.2022 року до 01.06.2022 року (а.с.7).

З акту № 02/06 «про відмову від підписання наказу з особового складу №397-к/тр від 03.05.2022 року» від 02.06.2022 Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» вбачається, що позивачу ОСОБА_1 02.06.2022 року доведено до відома та ознайомлено з наказом №397-к/тр від 03.05.2022 року, при цьому запропоновано поставити підпис в графі про ознайомлення, однак позивач відмовився ставити підпис про ознайомлення з вказаним наказом (а.с.50).

Окрім того, генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» позивачу надано відповідь №24-10 вих.3743 від 02.06.2022 року про те, що заява позивача ОСОБА_1 , яка зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за №2/1158 від 06.05.2022 року про залишення без розгляду заяви про переведення на посаду лікаря-комбустіолога від 03.05.2022р. розглянута та залишення попередньої заяви без розгляду неможливе, оскільки таку вже розглянуто та задоволено (а.с.53).

14.06.2022 року за №24-07 вих.3940, адвокату позивача Луціву О.М. також надано відповідь генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про те, що 03.05.2022 року ОСОБА_1 подав заяву про переведення його на посаду лікаря-комбустіолога, яку було розглянуто та задоволено. На підставі вказаної заяви було видано наказ від 03.05.2022 року №397-к/тр. Також 06.05.2022 ОСОБА_1 подав заяву про залишення без розгляду його заяви від 03.05.2022. Вказану заяву було розглянуто та надано відповідь за №24-10 вих.3743 від 02.06.2022 року (а.с.14).

Відповідно до звернення трудового колективу «Центру термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки», адресованого керівнику департаменту охорони здоров`я ЛОДА, вбачається, що колектив просить повернути на посаду завідувача відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», лікаря-комбустіолога ОСОБА_1 . Вказане звернення підписали 64 працівники підприємства, що свідчить про його позитивну характеристику з місця праці (а.с.15-18).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що Конституцією України кожному громадянину гарантовано право на працю. Реалізація цього права починається з моменту укладання трудового договору та після чого, гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Статтею 2-1 КЗпП України проголошено рівність трудових прав громадян України та заборону будь-якої дискримінації у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників.

Положеннями ст. 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності й галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частини першої та другої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законом. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Згідно п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів", переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу

роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає

спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим

договором.

Так, з вищевикладеного вбачається, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, допускається тільки за згодою працівника.

У відповідності до висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові від 01.11.2017р. у справі №6-1471цс17, норма ст. 32 КЗпП України трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті. Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій. З метою охорони інтересів працівників при переміщенні на інше робоче місце законодавство передбачає такі юридичні гарантії: переміщення працівника забороняється, якщо воно протипоказане йому за станом здоров`я (стаття 32 КЗпП України); якщо в результаті переміщення працівника зменшується заробіток з незалежних від нього причин, здійснюється доплата до попереднього середнього заробітку протягом двох місяців з дня переміщення (частина друга статті 114 КЗпП України).

В даному випадку позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не був повідомлений за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці та не попереджений у встановленій формі про переведення на іншу роботу і звичайно не мав можливості надати свою згоду або не погодитися із запропонованими умовами праці. В ході розгляду справи доказів, які б свідчили, що такі умови були дотримані відповідачем, не встановлено.

Крім того, як встановлено судом з пояснень позивача, написання та подання на ім`я генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» заяви ОСОБА_1 про переведення його на посаду лікаря-комбустіолога від 03.05.2022р. було результатом не вільного волевиявленням, а відбулося під тиском членів комісії.

Так, з наказу №397-к/тр від 03.05.2022 року вбачається, що переведення ОСОБА_1 на посаду лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» мало відбутись з 07.05.2022 року, а тому 04.05.2022р., тобто до моменту самого переведення, позивач відкликав раніше подану заяву від 03.05.2022 року, засвідчивши у такий спосіб відсутність своєї згоди на зміну умов праці.

Більше того, про відкликання заяви від 03.05.2022р., а отже відсутність згоди ОСОБА_1 , відповідачу було відомо до 07.05.2022р., до моменту самого переведення, що підтверджується записом в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 06.05.2022р. за №2/1158.

Такі обставини свідчать про наявність з боку Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» порушень вимог, визначених ст.32 КЗпП України.

Згідно з положеннями статті 5-1 КЗпП, держава гарантує працездатним громадянам, правовий захист від незаконного звільнення.

У постанові Верховного суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс 14 зроблено висновок, згідно якого «під незаконним звільненням слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом».

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З врахуванням вищенаведеного, наказ №397-к/тр від 03.05.2022 року, яким переведено ОСОБА_1 , з 07.05.2022р. з посади завідувача, лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» на посаду лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» не відповідає вимогам трудового законодавства, підлягає визнанню незаконним, а тому позивача слід поновити на посаді.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним переведення ОСОБА_1 , з 07.05.2022р. з посади завідувача, лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» на посаду лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача, лікаря-комбустіолога міжлікарняного опікового відділення «Центр термічної травми та пластичної хірургії» Відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» в доход держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.)

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», , м. Львів, вул. Миколайчука, 9.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 березня 2023 року.

Суддя О. І. Ковальчук