Провадження № 2др/712/29/23
13 червня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Пироженко В.Д.,
за участі секретаря Туз Н.В.
за участі представника відповідача адвоката Драченка В.В.
за участі представника позивача адвоката Пилипенка Р.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Драченко В.В. 30.05.2023 року звернувся до суду з завою про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. Просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу понесені відповідачем ОСОБА_2 в сумі 11 000 гривень
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.06.2023 року дані заяви заявників об`єднані в одне провадження.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Драченко В.В. заяву ОСОБА_2 підтримав та просив її задовльнити. Щодо заяви ОСОБА_1 просив вирішити відповідно до норм закону, просив зменшити розмір стягнення послуг відповідно задоволених вимог заявника.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Пилипенко Р.Б. просив відмовити в задоволенні вимог заявника ОСОБА_2 . Заяву подану ОСОБА_1 підтримує.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення,може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.05.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано такою, що є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує честь, гідність і ділову репутацію ЗимиАнатолія Івановича інформацію, яка була поширена ОСОБА_2 в Інтернет-мережі «Facebook» в загальнодоступній соціальній групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під назвою «А це ще одне діяння свічківського латифундиста, землевласника ОСОБА_1 ».
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ) 20 000 гривень моральної шкоди, спричиненої поширенням недостовірної інформації.
Даним рішенням не вирішувалось питання щодо судових витрат на правничу допомогу сплачених позивачами.
На виконання вимог ст.137 ЦПК України сторонами подано заяви для винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Заявником ОСОБА_2 подано до суду акт № 1 наданих послуг (детальний опис робіт) до Договору про надання правової допомоги № 191-04 від 30.05.2023 року та рахунок на оплату послуг на суму 11 000 гривень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Суд виходить з того, що виконання адвокатами вказаних робіт за договорами про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивачів.
Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Проаналізувавши договір про надання правничої допомоги адвокатом Драченко В.В., акт виконаних робіт поданий адвокатом, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, беручи до уваги, що позов позивача ОСОБА_1 стосовно вимог про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено в повному обсязі, частково задоволено вимоги щодо стягнення розміру моральної шкоди, суд вважає, що наявні підстави для часткового відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу в сумі 1833 грн (20 000 : 60 000 х 11 000), що буде відповідати задоволенню позовних вимог позивача.
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку, сторонни звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Що стосується вимог позивача в частині вирішення питання про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору в сумі 3473,40 грн, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнео вд сплати судових витрат, з другої сторонни стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постільки відповідач є інвалідом 2 групи, який звільнений від сплати судового збору, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 3473,40 грн, суд вважає зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах здійснити повернення ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору відповідно до квитанцій в розмірі 2605 грн. (відповідно до задоволених вимог позивача).
Враховуючи викладене, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяв.
Керуючись ст.ст. 137,141, 246, 265, 270, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правову допомогу в сумі 1833 грн.
В іншій частині позивачу та відповідачу відмовити.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення складений 19.06.2023

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ).