Номер провадження 2/754/410/23
Справа №754/2852/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2023 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши впорядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2017 шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення дитина залишилась проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка повністю опікується інтересами та потребами сина та ніколи не перешкоджала спілкування батька з дитиною. Однак відповідач, батько дитини, не бере участі у вихованні сина, не приходить до нього та взагалі не цікавиться дитиною. На підставі вищенаведеного просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.03.2022 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.03.2023 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачу та третій особі копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06.07.2022 вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, оскільки повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, до суду не повернулись.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 03.04.2023 не з'явилась. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 03.04.2023 не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомлено, відзиву на позовну заяву суду не надано. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Житомирської міської ради - Фесенко Є.В. в судове засідання призначене на 03.04.2023 не з'явився. Надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Підтримує наданий службою висновок про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого народився спільний син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2017 по справі №754/14405/16-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Після розлучення дитина залишилась проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 79 від 18.02.2022 виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЖРЕП-14».

ОСОБА_4 , згідно посвідчення серії НОМЕР_1 має інвалідність до 18 років у зв`язку з чим потребує додаткового догляду та реабілітації.

Відповідно до Висновку про визначення місця проживання дитини від 15.03.2023 № 281, судом встановлено, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місця проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Спеціалістами служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради спільно з фахівцями із соціальної роботи Житомирського міського центру соціальних служб міської ради обстежено умови проживання матері з дитиною та з`ясовано, що у помешканні створені належні умови для проживання, виховання та розвитку ОСОБА_5 .

Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Стаття 160 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно із статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати в розмірі 992,40грн покладаються на відповідача.

Керуючись Конституцією України, Конвенції про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 157, 19, 141, 150, 151, 153, 157-159, 160, 181, 182, 184, 191, 192, 273 СК України, статтями 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації за адресою: м. Київ, Деснянський район, В/Ч НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, , адреса місцезнаходження: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова 4/2.

Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2023.

Суддя В.В. Бабко