Справа № 951/273/23
Справа № 2/951/93/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

15 червня 2023 року смт Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Рокецького Б. Р.

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника Козівської селищної ради Тернопільської області Гладчука І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

I.Короткий виклад обставин справи.

29.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , згідно з якого просить позбавити останнього батьківських прав щодо дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 й ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно на її користь, на 6000 грн. по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала із відповідачем у шлюбі, який було розірвано 2.09.2020. У шлюбі в них народились троє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Зазначає, що рішенням суду вирішено стягувати з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 9.09.2019. Однак, відповідач жодного разу не сплатив аліменти, які присудженні судом. Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток їхніх дітей, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей тощо. Вважає, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками.

Зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа 725/5071/19, виданого на виконання вказаного рішення суду. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів утворилася заборгованість, розмір якої становить 149792,40 грн. А розмір аліментів, який був визначений рішенням суду значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача є недостатніми для матеріального утримання дітей.

На підставі вказаного, просить задовольнити її позов та стягнути з відповідача судові витрати.

ІІ. Позиція учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просять такі задовольнити.

Представник Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області - Гладчук І. В. у судовому засіданні просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд уважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи.

III. Процесуальні дії у справі.

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. ухвалою від 3.04.2023 прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у даній справі.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30.05.2023 постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті.

14.06.2023 представник позивача - ОСОБА_2 подав до суду пояснення до позовної вимоги, згідно з яких просить приєднати до матеріалів справи дане пояснення та врахувати при винесенні рішення у даній справі.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.

З"ясовано, що від шлюбу в сторін народилося троє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають з матір`ю, яка несе витрати на їх утримання /а.с. 8, 9, 10/.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 2.09.2020 у цивільній справі №725/2689/20 шлюб між сторонами розірвано /а.с. 7/.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31.10.2019 року у цивільній справі №725/5071/19 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання та виховання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до їх повноліття, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 9.09.2019 /а.с.15/.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після укладення шлюбу ОСОБА_8 з ОСОБА_1 , згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 31.01.2023, остання змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » /а.с.14/.

Позивачка ОСОБА_1 разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3., проживають за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, що підтверджується відповідним актом від 22.02.2023 №29 /а.с. 16/.

Згідно з довідки-характеристики виданої виконавчим комітетом Козівської селищної ради Тернопільської області від 16.02.2023 №114/3-16 вбачається, що адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в селищній раді немає, громадського порядку в селищі не порушувала, з боку виконавчого комітету селищної ради та його комісії зауважень немає /а.с.17/.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці, заборгованість ОСОБА_3 станом на 17.02.2023 становить 149792, 40 грн. /а.с. 18, 19/.

Згідно з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , «виконавчий комітет Козівської селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , щодо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »/а.с. 20-21/.

Із копії характеристики учня 1 класу Козівського ліцею №2 Козівської селищної ради, ОСОБА_5 навчається в даному ліцеї з 2022. За час навчання зарекомендував себе працелюбним учнем, швидко запам`ятовує навчальний матеріал, виявляє логічне мислення, має здібності до математики, погано вимовляє букви, слова. Хлопчику потрібно відвідувати заняття у логопеда. Серед іншого, мати учня постійно має зв`язок зі школою та класним керівником. Домашнім вихованням займається мати /а.с. 11/.

Як вбачається із копії учениці 1 класу Козівського ліцею №2 Козівської селищної ради, ОСОБА_4 навчається в даному ліцеї з 2022. Учениця програмовий матеріал засвоює повільно, пам`ять погано розвинена, потребує постійної допомоги батьків та вчителів Дівчинка погано вимовляє букви, слова, їй потрібно відвідувати заняття у логопеда. Серед іншого, мати учениці постійно має зв`язок зі школою та класним керівником. Домашнім вихованням займається мати /а.с. 12/.

Із копії характеристики вихованки середньої групи закладу дошкільної освіти я/с «Ромашка», ОСОБА_6 відвідує даний заклад освіти з 15.03.2021. Дівчинка мовчазна, спокійна, добра, але вразлива, у взаєминах з однолітками проявляє вибірковість. До закладу дитину приводить мати або бабуся. Мати постійно цікавиться питанням виховання. Прислухається до рекомендацій вихователів, також регулярно відвідує батьківські збори. У сім`ї дотримуються режиму дня, дотримуваного у дитячому садку /а.с.13/.

V. Застосоване судом законодавство ти висновки суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину

Відповідно до частин 1-2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини (ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13.04.2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 2312.2020 у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Тож, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

У силу ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2023 - 2272 гривні, від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Визначений судом розмір аліментів у сумі 1000 грн щомісячно позивачка вважає недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільні діти колишнього подружжя проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та повністю перебувають на її утриманні. На даний час сума стягуваних в користь позивачки аліментів не забезпечує належного матеріального утримання дітей, оскільки, в силу свого віку, діти сторін потребують більших витрат на їх розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дітей. На час ухвалення даного судового рішення прожитковий мінімум з 01 січня 2023 року для дітей віком до 6 років становить 2272 гривні, від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Водночас, суд також враховує матеріальне становище платника аліментів та вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували такий висновок суду, в матеріалах справи немає та в судовому засіданні їх не здобуто.

Відтак, позов ОСОБА_1 в частині зміни розміру аліментів підлягає до задоволення шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31.10.2019по справі № 725/5071/19, та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

В частині вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов"язків щодо трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Змінити розмір аліментів, які стягуютьсяз ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31.10.2019 по справі №725/5071/19 та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1073 /однієї тисячі сімдесяти трьох/ гривень 60 /шістдесять/ копійок в дохід держави.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Козівським районним судом Тернопільської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; дані паспорта: № НОМЕР_3 , виданий органом 6118 03.02.2023;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; дані паспорта: серія НОМЕР_5 , виданий 02.07.1997;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -орган опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Грушевського, 38, смт Козова, Тернопільський район, Тернопільська область; .

Дата складення повного судового рішення 21.06.2023.

Суддя О. Б .Гриновець