ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/400/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4680/21 Категорія: 304020000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Фетісової Т.Л., Нерушак Л.В.,
за участю секретаряЛюбченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання припиненим права власності на квартиру та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи його тим, що 28.01.2021 року між ним та його матір`ю ОСОБА_2 укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що вказаний правочин вчинено під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах оскільки він з дитинства хворіє на хворобу серця, та в кінці 2020 року його знайомим на його ім`я отримано безліч кредитів.

Відповідачка психологічно давила на нього наявністю заборгованості перед нею на суму близько 30000,00 гри. Скориставшись тяжкими обставинами вона переконала його здійснити відчуження квартири на її користь шляхом укладення відповідного договору дарування.

Після підписання такого договору відповідач забрала у нього всі документи, вигнала з квартири, забрала ключі та перестала виходити на зв`язок.

Він є особою юного віку, який опинився в тяжких фінансових обставинах (заборгованість перед фінансовими установами та перед матір`ю), має хворобу серця (аномалія розвитку двостулкового аортального клапану, недостатність АК І-ІІ ст., ТК І ст., розширення вихідного відділу аорти СН 0), на вкрай невигідних для нього умовах уклав договір дарування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 є його єдиним житлом. Він має заборгованість перед фінансовими установами на загальну суму близько 60000,00 грн., яка постійно збільшується та утворилась в результаті шахрайських дій третьої особи, відносно якої відкрито кримінальне провадження №0000143, а також заборгованість перед відповідачкою.

У зв`язку з цим вважає, що договір дарування підлягає визнанню недійсним на підставі частини першої статті 233 ЦК України.

Просив, визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 28.01.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати припиненим право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено, що оспорюваний договір дарування був укладений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах та, що його волевиявлення не відповідало внутрішній волі й не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором.

15 лютого 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року.

Апелянт вказав, що під загрозою втратити своє житло, перебуваючи під психологічним тиском та впливом обставин (наявність заборгованості перед матір`ю, наявність заборгованості за комунальні послуги, наявність боргів за кредитами - не своїми зобов`язаннями, погрози родичам колекторів, умовляння родичів та сторонніх осіб, тяжке захворювання та потреба в дорого вартісній операції), згодився на пропозицію матері (відповідачки) переоформити на неї свою квартиру шляхом дарування, для збереження свого житла. Зазначає, якби не вказані обставини, ніяким чином би не подарував свою квартиру відповідачу, адже це його єдине житло.

Також апелянт вказує, що основною метою відповідача було заволодіння квартирою, оскільки після вчинення правочину, вона забрала в нього всі документи, вигнала позивача з квартири, заблокувала номер телефону, і було встановлено, що у червні 2021 року виставила квартиру на продаж.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки зазначає, що питання стану здоров`я позивача та діагнозу набрало обертів вже під час розгляду справи по суті, а тому вважати стан здоров`я таким, що вплинув на усвідомлення вчинення правочину не відповідає обставинам справи. Також у відзиві вказується, що борги не є тяжкими обставинами, через які він мусив вчинити правочин, адже вказані борги є невеликими, і під силу позивачеві оплатити.

Представник відповідачки зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для йог зміни чи скасування немає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що 28 січня 2021 року між ОСОБА_1 , як « Дарувальником », та ОСОБА_2 як « Обдарованою » був укладений договір дарування квартири, який посвідчений Ткаченко І. П., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 233.

Як вбачається з пунктів 1.1., 1.2., договору, ОСОБА_1 (син) передає безоплатно у власність, а ОСОБА_2 (мати) приймає у власність як дарунок квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить « Дарувальнику » на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І. П. 17.07.2018 року за реєстровим номером 2695.

Як вбачається з консультативного висновку спеціаліста КНП «Черкаський обласний кардіологічний центр» Черкаської обласної ради від 07.06.2021 року, 07.06.2021 року о 11:51 оглянутий ОСОБА_1 . Анамнез захворювання: направлений на консультацію сімейним лікарем. Діагноз: ВВС: аномалія розвитку двостулковий аортальний клапан. Недостатність АК І-ІІ ст., ТК І-ст. Розширення вихідного відділу аорти СН 0. План лікування: УЗД серця контроль 1 раз на рік; магнерот 1т х 3 р/д - 1 місяць 2 рази на рік.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено, що оспорюваний договір дарування був укладений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах та, що його волевиявлення не відповідало внутрішній волі й не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених оспорюваним договором.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, про визнання якого недійсним заявлені вимоги з підстав передбачених статтею 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним за статтею 233 ЦК України та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах, зобов`язана довести сторона, яка оспорює такий правочин. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину.

Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Наявність тяжких обставин обумовлюють укладення правочину на вкрай невигідних умовах, натомість, за відсутності тяжких обставин, які б спонукали особу вчинити правочин на таких умовах, посилання заявника на вчинення правочину на вкрай невигідних умовах, не є підставою для визнання угоди недійсною з підстав передбачених статтею 223 ЦК України.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 09 березня 2023 року у справі № 686/2093/20.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У пунктах 1.1., 1.2., договору, ОСОБА_1 (син) передає безоплатно у власність, а ОСОБА_2 (мати) приймає у власність як дарунок квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить « Дарувальнику » на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І.П. 17.07.2018 року за реєстровим номером 2695.

В пункті 3.1 договору зазначено, що «Дарувальник» стверджує та гарантує що договір укладається не під впливом тяжкої для «Дарувальника» обставини.

Відповідно до п.3.2 договору «Дарувальник» і «Обдаровувана» стверджують, що однаково розуміють значення та умови цього договору та його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладанні, а також те, що він не має характеру фіктивного та удаваного правочину.

В пункті 6.2 договору зазначено, що вимоги чинного законодавства щодо змісту та правових наслідків правочину, що укладається, зокрема, під впливом помилки (ст.229 ЦК України), обману (ст. 230 ЦК України), насильства (ст.231 ЦК України), тяжкої обставини (ст. 233 ЦК України), наслідків фіктивного правочину (ст. 234 ЦК України), удаваного правочину (ст. 235 ЦК України), а також зміст п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків в редакції постанови КМУ від 14.01.2009 за №5, ст.ст. 182,203,210,215-220,225,228-236, 717-728 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57-60 Сімейного кодексу України, зміст ст. 174 Податкового кодексу України, зміст ст.10,18,19,34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.27 Закону України «Про нотаріат» сторони ознайомлені.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Черкаський обласний кардіологічний центр» Черкаської обласної ради від 28.07.2022 року, 28.07.2022 року о 11:04 оглянутий ОСОБА_1 . Анамнез захворювання: направлений на консультацію сімейним лікарем. Діагноз: ВВС: аномалія розвитку двостулковий аортальний клапан. Недостатність АК ІІ-ІІІ ст. Пролапс передньої стулки МК І-ст. Початкове розширення висхідного відділу аорти СНІ зі збереженою фракцією викиду лівого шлуночка, ФК І. План лікування: небілет 5 мг т х 1-2 р/д - контроль АТ; магнерот 1т х 3 р/д - 1 місяць; оперативне лікування - протезування АК; обмеження фізичних та психоемоційних навантажень.

Також, як вбачається з виписки з історії хвороби №3748, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаський обласний кардіологічний центр» Черкаської обласної ради з 17.11.2022 року по 06.12.2022 року з діагнозом ВВС: аномалія розвитку двостулковий аортальний клапан. Недостатність АК ІІ-ІІІ ст. Пролапс передньої стулки МК І-ст. Початкове розширення висхідного відділу аорти. Протезування аортального клапана (ПАК №25, механічний) 28.11.2022 року. СН ІІА ст. зі збереженою фракцією викиду лівого шлуночка, ФК ІІ.

Отже, з наявних медичних документів вбачається, що позивач ОСОБА_1 мав захворювання серця, однак ним не доведено, що на момент укладення оспорюваного правочину його стан був тяжкий чи критичний.

Доводи позивача, що відповідачка скористалася його становищем, а саме кредитними боргами (як він стверджує не його), не знайшли підтвердження ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду рішення місцевого суду. Більше того, сума його можливих боргів не є такою, яка б стала підставою для укладення договору дарування квартири.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами факт укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах під впливом тяжких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Враховуючи, що ухвалою апеляційного суду від 27.02.2023, скаржника звільнено від сплати судового збору в сумі 19044,30 грн., тому вказану суму слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді в сумі 19044 грн. 30 коп. віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2023 року.

Судді