РІШЕННЯ

Іменем України

09.06.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі :

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання Кондрашин В.Р.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Кріль Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» про відшкодування матеріальної шкоди

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири урозмірі 76 794 гривні, судові витрати по сплаті судового збору розмірі 992,40 гривень та витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлюваних робіт та визначення розміру шкоди у розмірі4 000 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що її на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

У період з березня 2016 року по червень 2022 року її квартиру було неодноразово залити водою з вини відповідача, яка є власником квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище над її квартирою. Факт залиття квартири підтверджується актами ЛКП «Львівський ліхтар» від 28.03.2016 року, від 12.10.2017 року та від 09.06.2022 року.

Оскільки квартира, із якої відбулося залиття, на праві власності належить відповідачці, а тому вина щодо затоплення її квартири лежить саме на відповідача. Розмір завданих її внаслідок залиття матеріальної шкоди у вигляді відновлювального ремонту квартири з метою ліквідації наслідків залиття, з урахуванням висновку експерта №20/07-22, складеного 29.07.2022 року становить 76 794 гривні. На її пропозицію відшкодування завданої шкоди в добровільному порядку відповідач відмовилась, а тому стягнути з відповідачки на її користь завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири урозмірі 76 794 гривні.

Крім цього, вона понесла судові витрати по сплаті судового збору розмірі 992,40 гривень та витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлюваних робіт 4 000 гривень, які також підлягають стягненню з відповідача на її користь. Просить позов задоволити.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просила позов задовольнити,

Відповідачка повторно у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечила позивачка та представник третьої особи.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала та вказала, що квартиру АДРЕСА_1 позивачки неодноразово заливали з квартири АДРЕСА_3 , на підтвердження чого було складено акти комісією ЛКП «Львівський ліхтар» від 28.03.2016 року, від 12.10.2017 року та від 09.06.2022 року. Просить позов задоовлити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.08.1993 року(а.с.5).

З актів ЛКП «Львівський ліхтар» від 28.03.2016 року, від 12.10.2017 року та від 09.06.2022 року вбачається, що при обстеження кв. АДРЕСА_1 виявлено сліди залиття на стіні та стелі у кухні під індексом 6/6, а також на стіні та стелі у комірці під індексом 6/7. Залиття відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 через неправильне користування сантехнічними приладами(а.с.10-12).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна номер інформаційної довідки №309050032 від 06.09.2022 року власником квартири АДРЕСА_2 є відповідачка ОСОБА_2 (а.с.9).

Висновком експерта №20/07-22 будівельно-технічного та оціночного-будівельного дослідження по заяві гр. ОСОБА_1 , складеного 29.07.2022 року судовим експертом Заяць І.Г. вартість відновлюваного ремонту, необхідного для ліквідації наслідків залиття, квартири АДРЕСА_4 становить 76 794 гривні(а.с.13-21).

Згідно ч.1 ст. 10 ЖК УРСР, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Відповідно положень ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006р. №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Положеннями ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на його власника.

Згідно з ст. 382 ЦК України(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (Постанова Верховного Суду від 26.09.2018р. по справі № 569/14230/15-ц (провадження № 61-7934св18).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

При визначенні розміру належної до відшкодування на користь позивача матеріальної шкоди у вигляді відновлювального ремонту квартири з метою ліквідації наслідків залиття, суд надає віри висновку експерта №20/07-22 будівельно-технічного та оціночного-будівельного дослідження по заяві гр. ОСОБА_1 , складеного 29.07.2022 року судовим експертом Заяць І.Г., оскільки зі сторони відповідача не було подано доказів щодо спростування такого по суті.

В свою чергу відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, що залиття квартири позивача відбулося не з її вини, та що розмір завданої шкоди не обґрунтований.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що має місце заподіяної матеріальної шкоди, що визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду та інших негативних наслідків, тому зазначена шкода підлягає до відшкодування у розмірі 76 794 гривні, які слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Крім цього, згідно виписки з архіву про проведення операції №7 від 21.07.2022 року(а.с.22) позивачем було сплачено за проведення експертного дослідження №20/07-22 від 29.07.2022 року кошти у розмірі 4 000 гривень, які також слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень(а.с.1).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

в и р і ш и в :

позов частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири урозмірі 76 794 гривні, судові витрати по сплаті судового збору розмірі 992,40 гривень та витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлюваних робіт та визначення розміру шкоди у розмірі4 000 гривень, а всього разом 81 786,40 гривень(вісімдесят одна тисяча сімсот вісімдесят шість гривень, сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Львівське комунальне підприємство «Львівський ліхтар», Код , місцезнаходження: м.Львів вул. Героїв УПА, буд.78

Дата складення повного судового рішення - 15.06.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.