Справа № 183/6031/22
№ 2/183/1121/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Куп`янський відділ державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про:
- звільнення ОСОБА_1 повністю від сплати заборгованості за аліментами станом до моменту звернення до суду;
- скасування Постанови, винесеної 03 березня 2018 року державним виконавцем Загоруйко О.О. Міськрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного ТУ юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні ВП №48977711, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межу України;
- скасування Постанови, винесеної 03 березня 2018 року державним виконавцем Загоруйко О.О. Міськрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного ТУ юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні ВП №48977711, про обмеження боржника у праві користування транспортними засобами;
- скасування Постанови, винесеної 02 квітня 2019 року державним виконавцем Загоруйко О.О. Міськрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного ТУ юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні ВП №48977711, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві вийду за межу України, -
23.09.2022 позивач ОСОБА_1 , із посиланням на розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду із вказаним позовом, отриманим судом 27.09.2022.
Ухвалою судді від 27.09.2022 позовну заяву залишено без руху.
У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви та отриманням відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації від 13.10.2022 про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою судді від 14.10.2022 відкрито провадження у справі, витребувано докази.
Позивач обґрунтовує позовну заяву тим, що згідно з рішенням Куп`янського міськрайонного суду від 24.09.2015 у справі №628/2790/15-ц він зобов`язаний сплачувати ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім по 1/4 усіх видів доходів але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 12.08.2015. Оскільки він не мав будь-якого доходу, аліменти сплачував колишній дружині нерегулярно і не в повному обсязі. Але від обов`язку утримувати дітей не відмовлявся і час від часу передавав ОСОБА_3 різні суми коштів. Поштовими повідомленнями, як це передбачено ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» про винесення щодо нього постанов державного виконавця він не повідомлявся і дізнався про їх існування з застосунку «ДІЯ»
Так, 27.07.2022 зі застосунку «ДІЯ» він дізнався про те, що головним державним виконавцем Загоруйко О.О. Міськрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного ТУ юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні ВП №48977711, винесено ряд постанов. В додану «ДІЯ» він ознайомився з постановами: від 03.03.2018, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межу України; від 02.04.2019, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; від 03.03.2018, про обмеження боржника у праві користування транспортними засобами.
Позивач указує, що в теперішній час у нього з`явились обставини, які дають підстави звертатись до суду з заявою про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів. Зазначає, що він вже тривалий час лікується від серцево-судинного захворювання і не має змоги сплатити заборгованість за аліментами. Ця обставина підтверджується медичними документами. Його хвороба є невиліковною і він не зможе в подальшому повністю її позбутись. З часом ця хвороба може прогресувати і стан його здоров`я може тільки погіршуватись. Крім серцево-судинного захворювання він має також захворювання хребта. І це захворювання буде прогресувати і ймовірності повного одужання не існує. Згідно з медичними рекомендаціями, при загостренні хвороби йому необхідно проходити лікування. Для підтримки свого здоров`я йому необхідні постійні зайняття лікувальною фізкультурою та систематично проходити санаторно-курортне лікування.
Указує, що в нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого він також має утримувати.
Станом на час звернення до суду він отримує мінімальну заробітну плату в сумі 6 700 грн, яка не дає змоги погасити всю заборгованість. При цьому, після відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору в нього лишається 5 295,50 грн. За таких обставин він позбавлений змоги платити аліменти й погашати заборгованість, оскільки йому також необхідно виділяти кошти на лікування, медичні препарати та на утримання ОСОБА_6 .
У судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги позову підтримали у повному обсязі. Пояснили суду, що позивач тривалий час лікується і хвороби, якими він хворіє невиліковні. Отримання доходу у розмірі мінімальної заробітної плати не надає йому змоги забезпечувати своє існування та платити аліменти в повному обсязі. Внаслідок воєнних дій та відсутності робочих вакансій, які б були доступними йому за станом здоров`я, він позбавлений можливості покращити свій матеріальний стан. Наявне в нього житло на території Куп`янського району Харківської області стало непридатним для проживання, внаслідок чого він був змушений винаймати житло на території Київської області. Виїхати за кордон України він також змоги не має, внаслідок існування постанови державного виконавця.
Відповідач-1 у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності.
Ухвалою суду від 27.02.2023 у справі відповідача-2: Міськрайонний відділ Державної Виконавчої Служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного Територіального Управління юстиції у Харківській області замінено на його правонаступника: Куп`янський відділ державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Представник відповідача-2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача та його представника, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до такого.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так, у відповідності до обставин, установлених рішенням Куп`янського міськрайонного суду від 24.09.2015 у справі №628/2790/15-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 07.06.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який, як вказано позивачкою у заяві, за рішенням суду від 16.09.2015 розірваний. Мають двох спільних неповнолітніх дітей: синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають з позивачкою. Вивченням відомостей про особу відповідача по матеріалам справи встановлено, що даних про його працевлаштування чи перебування на обліку у центрі зайнятості немає, відомості про інші стягнення відсутні. Вказаним рішенням присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім по 1/4 частині від усіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повнолітня сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 12.08.2015 року.
Обставини щодо наявності у позивача та відповідача-1 спільних дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджуються також і наданими позивачем копіями свідоцтв про народження /а.с.12, 13/.
Також, з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 17.08.2017 вбачається, що позивач є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_7 /а. с.14/.
З копій наданих позивачем доказів вбачається, що головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янського Головного територіального управління юстиції у Харківській області Загоруйко О. О., при примусовому виконанні виконавчого листа № 628/2790/15-ц, виданого 01.10.2015 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з позивача аліментів винесено постанови:
про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.03.2018, якою постановлено встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі /а. с. 11/;
З консультаційного висновку спеціаліста лікаря-кардіолога ОСОБА_8 від 27.07.2022 вбачається, що ОСОБА_1 поставлений діагноз Пролапс мі трального клапану з регургітацією І ст та рекомендовано контроль та лікування /а. с. 15/.
З відповіді на запит адвоката від 28.07.2022 лікаря-кардіолога ОСОБА_8 стосовно ОСОБА_1 повідомлено, що вірогідності повного одужання немає, вірогідне прогресування захворювання /а. с. 16/.
З виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 02.09.2022, виданої КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» вбачається, що позивач в період з 29.08.2022 по 03.09.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в закладі з діагнозом остеохондроз поперекового відділу хребта. Грижа МХД L4-L5. Виражений больовий синдром, парез, гіпостезія, дерматоміомеру L5 справа. Проведено оперативне лікування 29.08.2022 пункційна невропластика на рівні L4-L5. Проведено медикаментозне лікування (перидурально вводився бупівакаїн, дексаметазон, бетаспан). Лікувальні і трудові рекомендації: спостереження невролога, ксефокам, нейробіон, контролок, сірдалуд, обмеження фізичних навантажень протягом місяця /а. с. 18/.
З висновку спеціаліста - лікаря ОСОБА_9 від 21.09.2022 вбачається, що остеоохондроз - це дегенеративно-дистрофічні зміни, які найчастіше відбуваються у хрящових тканинах хребта. Згодом вони провокують зміну структури хребців та міжхребцевих дисків, обмежуючи їх природну функціональність, тому ймовірності повного одужання не існує. Є вірогідність прогресування захворювання, та також є ймовірність ремісії захворювання. Передбачити майбутній стан пацієнта теж неможливо, Пацієнту необхідно проходити лікування при загостренні хвороби, також проходит санаторно-курортне лікування раз на рік та постійне зайняття ЛФК /а. с. 19/.
Позивачем надано копію трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 27.06.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 укладено безстроковий трудовий договір на виконання роботи маляра-штукатура з ОСОБА_10 /а. с. 10/. ОСОБА_10 зобов`язався оплачувати працю робітника у розмірі 6700,00 грн. Відомості щодо розміру заробітної плати підтверджується також і довідкою про розмір заробітної плати /а. с. 21/.
З довідки ТОВ ФІРМА «ШАНС» від 02.03.2023 № 34 вбачається, що ОСОБА_1 20.01.2023 проведено діагностичне обстеження та надана консультація з призначенням лікування в Медичному центрі «ШАНС» з діагнозом гіпертонічний криз. В період з 02.03.2023 по 16.03.2023 позивач перебував на амбулаторному лікуванні.
Також, з наданого розрахунку від 14.03.2023 старшого державного виконавця Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області СМУМЮ Олесіюка Б. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 628/2790/15-ц встановлено, що боржник ( ОСОБА_1 ) зобов`язаний сплачувати аліменти по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На даний час в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про доходи боржника. Сукупний розмір заборгованості станом на 01.03.2023 становить 260640,87 грн. Період нарахування з жовтня 2015 по лютий 2023 включно. Відсутні відомості про сплату боржником протягом вказаного періоду чи стягнення виконавцем сум аліментів.
Вирішуючи позов суд виходить з такого.
Щодо вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами станом до моменту звернення до суду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
За правилами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
Згідно із частиною восьмою Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Дослідженими судом доказами підтверджено, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої ним не оскаржується. При цьому позивач не заперечує свого обов`язку брати участь у утриманні дітей, проте посилається на тяжке матеріальне становище, негативний стан здоров`я, який не дає йому змоги влаштуватися на роботу із високим рівнем доходу та загальний стан трудових вакансій в Україні, зумовлений агресією рф проти України.
Також, наданими позивачем доказами підтверджується погіршення стану здоров`я позивача та наявність у нього захворювань.
Однак, надані докази як самі по собі, так і в їх сукупності не вказують на неможливість працевлаштування, протипоказання до певних видів робіт у позивача. Фактично, медичні документи, додані до матеріалів справи не є доказами непрацездатності ОСОБА_1 , наявності у нього тяжкої хвороби, яка б прямо, чи опосередковано спричинила виникнення заборгованості зі сплати аліментів.
Крім того, у даній справі положення частини 2 статті 197 СК України не є нормою матеріального права, яка дає право на звільнення скаржника від сплати заборгованості за аліментами, адже позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив, що заборгованість, виникнення якої почалося з жовтня 2015 року, виникла та продовжує збільшуватися, саме у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення.
Більш того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що йому було відмовлено у працевлаштуванні через його стан здоров`я, а надані докази взагалі свідчать про працевлаштування позивача з отриманням доходу, хоча і на рівні, близької до мінімальної заробітної плати та не свідчать про неможливість влаштуватися на роботу з більшим рівнем доходу. Посилання є на стан в країні не є належною правовою підставою для звільнення від сплати заборгованості.
Доводи позивача про зміну його сімейного стану, суттєве ускладнення його життєвих умов і майнового становища, народження іншої дитини, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дітей від іншого шлюбу, а є обставинами, які можуть свідчити про наявність підстав для звернення до суду із вимогами про зміну розміру аліментів.
За таких обставин, оцінюючи доводи, наведені позивачем та порівнюючи їх обґрунтованість із правом дітей на утримання з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для звільнення позивача від заборгованості за аліментами і в задоволенні цієї частини позову належить відмовити.
Розглядаючи вимоги позову про скасування постанов державного виконавця суд виходить з того, що у цій справі, враховуючи обрані позивачем підстави позову, ним заявлено такі вимоги із посиланням на наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Тобто, заявлені позивачем вимоги про скасування постанов державного виконавця фактично є похідними від вимоги про звільнення від сплати заборгованості, про що прямо зазначено позивачем у позові.
Оскільки суду не доведено підстав для звільнення від сплати заборгованості позивача, то і у задоволенні позову в частині скасування постанов, винесених державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №48977711 від: 03.03.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межу України; 03.03.2018 про обмеження боржника у праві користування транспортними засобами; від 02.04.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві вийду за межу України належить відмовити.
При цьому, з огляду на предмет та підстави заявленого позову, суд не перевіряє правові підстави винесення державним виконавцем постанов у виконавчому провадженні №48977711, оскільки таке виходить за межі компетенції цивільного суду під час розгляду даної справи про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів і позивач не позбавлений права, в порядку розділу, VI, VII ЦПК України, звернутися до суду в цивільній справі № 628/2790/15-ц із відповідними заявами або скаргами.
За таких обставин суду не доведено порушення права позивача і в задоволенні позову належить відмовити повністю.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складено 03 квітня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий, АДРЕСА_2 ;

відповідач-1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрована: АДРЕСА_3 ;

відповідач-2 Куп`янський відділ державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); провулок Куп`янський, 4, місто Куп`янськ Харківської області; .

Суддя Д.О. Парфьонов