Провадження № 2/752/2818/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 травня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 83 410,63 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та 992,40 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 17.08.2021 року о 09 год. 25 хв. в м. Києві на пров. Ясинуватському, буд. 10, відбулася ДТП, за участі автомобіля марки «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , в результаті якої, вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року, в справі № 752/22642/21 відповідача визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

На момент ДТП, цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» відповідно до поліса № 202277551, розмір франшизи становить 1000,00 грн.

25.10.2021 року позивачем подано до ПАТ «СК «ВУСО» повідомлення про ДТП, і заяву про страхове відшкодування, а також надано для огляду транспортний засіб марки «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 .

08.11.2021 року ПАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача в сумі 70 553,92 грн.

Відповідно до висновку оцінювача, вартість відновлювального ремонту складає 182 242,28 грн, при цьому вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (матеріального збитку) становить 100 031,85 грн, а витрати на замовлення та проведення ФОП ОСОБА_3 оцінки майна № 24-D/98/1 від 10.11.2021 року становлять 1 200,00 грн.

Оскільки, сума відновлювального ремонту транспортного засобу марки «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 , у зв`язку з його пошкодженням, перевищує вартість завданого збитку, відтак, з винної особи ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та розміром завданого матеріального збитку, яка розраховується 182 242,48 грн - 100 031,85 грн +1 200 грн та становить 83 410,63 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 09.11.2022 року, відкрито провадження в указаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 47).

02.12.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому адвокат Паляничко П.О. просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що доказів причетності ОСОБА_2 до вказаної ДТП та участі в ній транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , немає; ціни на запчастини в звіті ФОП ОСОБА_3 оцінки майна № 24-D/98/1 від 10.11.2021 року, завищені; позивачем було придбано транспортний засіб марки «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 , з аукціону пошкодженим і не надано підтверджень хто саме ремонтував цей автомобіль та не встановлено наявність законних коштів на його придбання (а.с. 60-65).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року витребувано у позивача інформацію та документи (а.с. 114-115).

13.04.2023 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що з огляду на те, що пройшов значний проміжок часу з моменту придбання деталей для ремонту автомобіля, квитанції та чеки не збереглися, а в більшості випадків були відсутні.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 17.08.2021 року о 09 год. 25 хв. у м. Києві на пров. Ясинуватському, 10, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Ставши учасником ДТП, ОСОБА_2 покинув місце пригоди. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. «а» п. 2.10 та п. 13.1 Правил дорожнього, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року в справі № 752/22642/21, яка набула законної сили, винним в зазначеному ДТП та залишенні місця його вчинення за ст. 124 і ст. 122-4 КУпАП. визнано ОСОБА_2 (а.с. 15-17).

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до поліса № 202277551 від 10.01.2021 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як особи, яка керувала транспортним засобом «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована ПАТ «СК «ВУСО», де франшиза становить 1 000,00 грн, а страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн (а.с. 83).

25.10.2021 року позивачем подано до ПАТ «СК «ВУСО» повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування (а.с. 10, 11).

08.11.2021 року ПАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 70 553,92 грн.

Вказаний факт сторонами визнається та не заперечується.

Відповідно до звіту оцінювача ФОП ОСОБА_3 оцінки майна № 24-D/98/1 від 10.11.2021 року, вартість відновлювального ремонту склала 182 242,48 грн, а вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 , станом на 03.11.2021 року становить 100 031,02 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) (а.с. 18-24).

Належними та допустимими доказами вказаний висновок про вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача, стороною відповідача не спростовано, невідповідність зазначеної в ньому вартості запчастин не доведено, клопотань про призначення експертизи до суду не надходило, при цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04.07.2018 року дійшла висновку, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розрахунок оціненої шкоди здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу з урахуванням зносу, згідно з наданим стороною позивача звітом оцінювача ФОП ОСОБА_3 оцінки майна № 24-D/98/1 від 10.11.2021 року, становить 100 031,02 грн та відповідає вартості матеріального збитку, при цьому, вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Отже, відповідач, як винна в ДТП особа, повинен в якості відшкодування майнової шкоди, сплатити позивачу різницю між реальною вартістю втраченого майна, а саме, в даному випадку, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), який становить 100 031,02 грн (вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «BMW X5», д.н.з НОМЕР_1 ), та отриманим ОСОБА_1 страховим відшкодуванням в розмірі оціненої шкоди із вирахуванням суми франшизи 1 000,00 грн, яке склало 70 553,92 грн, а отже різниця становить 28 477,10 грн=(100 031,02-1 000,00-70553,92) та 1 200,00 грн понесених позивачем витрат за замовлення та проведення ФОП ОСОБА_3 оцінки майна № 24-D/98/1 від 10.11.2021 року, а в загальному розмірі 29 677,10 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 337,42 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 28, 29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-89, 137, 141, 258, 263-265, 270-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 29 677,10 грн (двадцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят сім гривень 10 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 337,42 грн (триста тридцять сім гривень 42 копійки).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко