Справа № 307/1095/23
Провадження № 2/307/236/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 ,до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» про відшкодування заподіяної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 , звернулися в суд з позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» про відшкодування заподіяної шкоди. Позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5, близько 10 години 30 хвилин, мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «Нісан Кашкай», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожньої обстановки, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 від отриманих ушкоджень помер на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія на момент дорожньо-транспортної пригоди (10.04.2022 р.) була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно Полісу №АТЮ49456. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди ІНФОРМАЦІЯ_5 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 18 липня 2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньок загиблого - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та долучено всі необхідні для прийняття рішення документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 52000 гривень, з яких: по 26 000 гривень - відшкодування моральної шкоди для кожного з позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 21 вересня 2022 року на адресу ТДВ СК«Альфа-Гарант» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долучення додаткових документів, серед яких був витяг з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові, який підтверджував факт смерті інших претендентів на отримання страхового відшкодування. 18 жовтня 2022 року та 08 грудня 2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долучення додаткових документів, серед яких була постанова про закриття кримінального провадження за №0000084 від 30 вересня 2022 року. 27 грудня 2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» представником заявників надіслано письмові пояснення, у яких йшлося про те, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі свого боку вчинили всі необхідні дії та надали усі необхідні документи задля сприяння страховій компанії у прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування, про те ТДВ СК «Альфа-Гарант» жодним чином не відреагувала на них. Жодної відповіді па вищевказані заяви про виплату страхового відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходило, жодних розрахунків із позивачами здійснено не було (станом на момент подання позову). Таким чином, невиплата ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування потерпілим у визначений законом строк є протиправною та порушує право останніх на отримання страхового відшкодування за шкоду, завдану у дорожньо-транспортній пригоді, у якій загинув їх батько. Розрахунок штрафних санкцій виконаний із 91 дня, а саме: за період з 17.10.2022 року по 10.03.2023 року. Отож, інформують, що згідно з розрахунками, до загальної суми у розмірі 52000 гривень 00 копійок нараховуються (попередній розрахунок наведено у додатках): пеня, три проценти річних та інфляційні витрати за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України; Для позивача ОСОБА_1 - сума нарахування заборгованості за період з 17.10.2022 р. по 10.03.2023 р. становить: 6050.44 грн., з яких: пеня - 5164.38, три відсотки річні - 309.86 гри, інфляційні втрати - 576.20 грн. Для позивача - ОСОБА_2 - сума нарахування заборгованості за період з 17.10.2022 р. по 10.03.2023 р. становить: 6050,44 грн., з яких: пеня - 5164, 38 грн., три відсотки річні - 309,86 грн., інфляційні втрати - 576.20 грн.

З врахуванням збільшених позовних вимог просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 26000 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7265,75 гривень, три відсотки річних у розмірі 435,95 гривень, інфляційні втрати у розмірі 1163,66 гривень, 6500 гривень витрат у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь ОСОБА_2 26000 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7265,75 гривень, три відсотки річних у розмірі 435,95 гривень, інфляційні втрати у розмірі 1163,66 гривень, 6500 гривень витрат у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача Товариства з додаткового відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що 25 липня 2022 р. на адресу ТДВ СК "Альфа-Гарант" надійшла заява на виплату страхового відшкодування, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Руська Мокра Тячівського району Закарпатської області за участю транспортного засобу марки «NISSAN QASHQAI», державний номерний знак НОМЕР_1 (забезпеченого ТДВ СК "Альфа-Гарант" за полісом № АТ/1049456 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), та пішохода ОСОБА_5 , внаслідок якої останній загинув. Вищезазначеною заявою ОСОБА_7 , директор ТОВ «ЮК «ЦЕНЗ АВТОВИПЛАТ ПОЛІС», просив відшкодувати на рахунок очолюваної ним юридичної компанії моральну шкоду, завдану ОСОБА_1 та ОСОБА_2 смертю ОСОБА_5 . Зазначає, що долучені до заяви документи не відповідали пункту 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року за №1961-IV (надалі - Закон 1961), який встановлює вимоги до форми документів, які подаються заявником для отримання страхового відшкодування. Цим пунктом, зокрема визначено, що документи, зазначені у підпунктах "а"-'г" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником, а решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. Порядок отримання інформації з реєстру регламентується законом, який передбачає, що інформація надається у вигляді витягу, який, з огляду на захист персональних даних фізичних осіб, видається виключно особі, інформація про яку внесена до Реєстру, та її родичам. Натомість, законодавством не передбачено можливості страховика самостійно отримувати інформацію з відповідного Реєстру. Виходячи з наведеного вище, для визначення кола осіб, передбачених ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та вирахування частки страхового відшкодування, необхідний витяг або довідка з Державного реєстру актів цивільного стану, які б містили інформацію про батьків та дітей загиблого ОСОБА_5 , а також інформацію про перебування його на момент смерті у шлюбі. 03 жовтня 2022 року заявою про долучення документів та виплату страхового відшкодування, ОСОБА_7 , директор ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС», надав ТДВ СК «Альфа-Гарант» копію довідки Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові, яка містила інформацію про батьків загиблого, і, натомість, не містила інформації про дітей та дружину. Особами, які мали б право на отримання страхового відшкодування у вигляді відшкодування моральної шкоди, могли б бути: мати ОСОБА_8 (адже позивачі не надали документів підтверджуючих смерть матері загиблого), дружина ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 . Позивачки мали б право отримати страхове відшкодування 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі станом на 10.04.2022р. - 78000,00 грн. 78 000,00 грн. / 4 = 19500,00 грн. кожна. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження №0000084, в межах якого розглядались причини та обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_5 « водій автомобіля марки «Нісан Кашкай» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, перед виникненням дорожньо-транспортної пригоди, правила дорожнього руху не порушувала, і в момент виникнення небезпеки для руху своїми односторонніми діями не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, відповідно в її діях відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч.2 ст. 286 КК України. Отже, матеріали досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , включно з слідчим експериментом, доводять факт наявності непереборної сили, що діяла на водія ОСОБА_10 в момент, а саме непередбачувані дії пішохода, який раптово вибіг із-за припаркового автомобіля на проїжджу частину дороги. Тому, кримінальне провадження №0000084 було закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення. Отже, вказана подія не є страховим випадком.Позивачі помилково вважають, що ТДВ СК «Альфа-Гарант», як Страховик, може ототожнюватись з винною в настанні ДТП особою і відповідно на неї розповсюджуються ст.1187, 1166, 1188 ЦК України. ТДВ СК «Альфа-Гарант» не є винною в настанні ДТП особою. Всі обов`язки страховика, права страховика, строки та порядок виплати страхового відшкодування, в разі наявності та доведення належними доказами вини страхувальника, зазначені в спеціальному ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Оскільки у водія відсутня вина щодо ДТП, то і відсутня передбачена статтею 1188 ЦК України підстава для його цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону № 1961-IV страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.Отже, вважають що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, адже відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності та відповідно відповідальності товариства. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа - Гарант» в повному обсязі.

Представник позивачів ОСОБА_3 надіслала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначила, що ознайомившись із відзивом на позовну заяву, поданим представником відповідача, вважає, що аргументи зазначені є необгрунтованимим та такими що не можуть братися до уваги судом при вирішенні даної справи. Доводи у відзиві спрямовані лише на те, щоб уникнути законної виплати страхового відшкодування у передбаченій Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і жодним чином не спростовують доводи позивачів. Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що у зв`язку з вторгненням російської федерації на територію України працівники Товариства з додатковою відповідальністю не мали можливості вчасно подати відзив на позовну заяву. Зазначає, що офіс ТДВ «СК Альфа-Гарант» знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, будинок 26 а, а бойові дії у Київській області були припинені у квітні 2022 року, а тому посилання відповідача на збройний конфлікт як причину пропуску процесуального строку є беззмістовним. Представник позивачів вказує на те, що копії кожного документу, долученого до даної страхової справи були належним чином оформлені згідно вимог статті 35.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Більше того, посилання відповідача на те, що свідоцтво про смерть ОСОБА_5 не є належним чином посвідченим, є беззмістовним, адже на копії даного документу стоїть відмітка «Згідно з оригіналом», виконана уповноваженим керівником органу ДРАЦСу. Повідомляє, що заява про виплату страхового відшкодування на адресу відповідача була скерована 18 липня 2022 року, тож згідно з вимогами статті 34.1 Закону, відповідач зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання такої розпочати страхове розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Натомість, зі дня надсилання заяви про виплату страхового відшкодування 18 липня 2022 року жодної відповіді на вищевказану заяву про виплату страхового відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходило, жодних розрахунків із позивачами здійснено не було. Що стосується осіб, які є претендентами на відшкодування моральної шкоди, то є три категорії осіб: дружина загиблого ОСОБА_9 , батьки загиблого - ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , а також діти загиблого - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Матеріалами страхової справи доводиться те, що дружина загиблого надала заяву з проханнями належне їй страхове відшкодування, пов`язане з ДТП, де загинув її чоловік, відшкодовувати на користь її доньок. З цього випливає, що дружина загиблого виявила свідоме бажання передати свою частину страхового відшкодування, а саме моральної шкоди, доньками та не претендує на страхове відшкодування, та в подальшому не буде звертатися до страховика. З цього випливає, що коло претендентів на отримання страхового відшкодування моральної шкоди є чітко окресленим та складається з : матері загиблого - ОСОБА_8 , якій належить 26000 гривень моральної шкоди, доньки загиблого - ОСОБА_1 , якій належить 26000 гривень моральної шкоди, доньки загиблого - ОСОБА_2 , якій належить 26000 гривень моральної шкоди. Отож, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_5 дорівнює 78000 гривень (12 мінімальних заробітних плат * 6500 гривень), який розподіляється рівними частками між матір`ю та доньками загиблого. Зазначає, що головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. Саме володілець підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії цього джерела підвищено небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні, відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди покладається н відповідача, як на страховика. Як вбачається, дійсно відбулася ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_12 - водія автомобіля марки «Нісан Кашкай», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Альфа Гарант», а також була завдана шкода життю потерпілого. Отож, усі умови для настання страхового випадку у даній ситуації присутні. Доводи відповідача про відсутність цивільно-правової відповідальності у водія транспортного засобі є безпідставними, адже до даних правовідносин застосовується спеціальний інститут цивільного права «відповідальність без вини». Особливістю відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець, небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і не винні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки . У своєму відзиві відповідач зазначає, що непередбачувані дії загиблого пішохода ОСОБА_5 є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі. Зазначає, що згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює свою діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні ДТП не може бути підставою для покладання на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Жодного значення у постанові про закриття кримінального провадження на те, що саме груба необережність дій пішохода привела до ДТП та її наслідків у виді смерті останньої немає. Враховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовного цього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, дана ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_5 є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого. Обставини, які вказують на те, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відсутні. Враховуючи вище наведене, представник позивачів вказує на те, що аргументи відповідача є необґрунтованими і непереконливими, відповідач безпідставного не виконує свої зобов`язання, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представник позивачів в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу е здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області від 30 серпня 2022 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000084 від 10 квітня 2022 року, закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.36-43).

За змістом вказаної постанови ІНФОРМАЦІЯ_5, близько 10 години 30 хвилин, водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Нісан Кашкай», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Миру в с. Руська Мокра, Тячівського району, біля будинку №117, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину дороги зліва направо по ходу руху вказаного транспортного засобу, із-за задньої частини припаркованого на лівому краю дороги автомобіля марки «DEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які привели до настання його смерті.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Руська Мокра, Тячівського району (а.с.24).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 12 квітня 2022 року підтверджується те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.25).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 26.01.1972 року серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 26 січня 1972 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_14 на ОСОБА_15 (а.с.23).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 29 січня 1975 року батьками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 01 травня 2010 року позивачка ОСОБА_1 1 травня 2010 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_17 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_15 на ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 12 листопада 1990 року батьками ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 від 30 серпня 2012 позивачка ОСОБА_2 30 серпня 2012 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_15 на ОСОБА_20 (а.с.18).

В довідці виконавчого комітету Усть-Чорнянської селищної ради від 30.06.2022 року за №614 зазначено, що до дати ДТП померлий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , та проживав за адресою АДРЕСА_1 , мав наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , внучка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , внук ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.19).

Згідно перевірки даних чинності полісів внутрішнього страхування поліс за №АТ1049456 станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 був діючим, він виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант», який є діючим членом МТСБУ, полісом застрахована цивільна відповідальність водія автомобіля марки «NISSAN QASHKAI», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.26).

Заявою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , підтверджується, те, що страхове відшкодування, пов`язане із дорожньо-транспортною пригодою, що відбулося 10.04.2022 року в с. Руська Мокра, Тячівського району та в якій загинув її чоловік ОСОБА_5 , просить відшкодувати на користь доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.20).

Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 18 липня 2022 року підтверджується те, що представник ТОВ «ЮК «Центр авто виплат поліс» ОСОБА_23 інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся із заявою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 52000 гривень, тобто по 26000 гривень на кожну, у зв`язку з смертю їх батька ОСОБА_5 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водія автомобіля марки «NISSAN QASHKAI», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , цивільна відповідальність якої була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно Полісу №АТ1049456 (а.с.8-9).

Згідно заяви про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування від 21 вересня 2022 року підтверджується те, що представник ТОВ «ЮК «Центр авто виплат поліс» ОСОБА_23 інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся повторно із заявою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 52000 гривень, та долучення відповіді Відділу ДРАЦСу у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 07.09.2022 року за №771/22.28-101 (а.с.31, 32).

Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 07.09.2022 року за № 771/22.28-101 вбачається, що згідно даних державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про смерть №2 від 02.07.1971 року, складений виконкомом Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області України на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_15 ; згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_8 (а.с.33).

Згідно заяви про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування від 18 жовтня 2022 року підтверджується те, що представник ТОВ «ЮК «Центр авто виплат поліс» ОСОБА_23 інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся повторно із заявою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 52000 гривень, та долучення постанови старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області від 30.09.2022 року (а.с.34, 35).

Згідно заяви про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування від 8 грудня 2022 року підтверджується те, що представник ТОВ «ЮК «Центр авто виплат поліс» ОСОБА_23 інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся повторно із заявою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 52000 гривень, та долучення належним чином завіреної копії постанови старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області від 30.09.2022 року (а.с.44, 45).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першої статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відтак в силу дії ч. 2 ст. 1167 ЦК України обов`язок володільця транспортного засобу щодо відшкодування моральної шкоди має місце незалежно від наявності його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі Закон №1961-IV).

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Статтею 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону №1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону №1961-IV (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону №1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені у статті 37 Закону №1961-IV, а їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний (трирічний) строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі №1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, а щодо шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілого трьома роками.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону №1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону №1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Отже попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика чи МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року (справа №465/4621/16-к, провадження N 13-24кс19), підстав від відступлення якого не вбачає і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 (справа №465/4287/15).

Матеріалами справи встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався ІНФОРМАЦІЯ_5, а до суду позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом 22 березня 2023 року, тобто в межах установленого законом строку для відшкодування шкоди, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди - ІНФОРМАЦІЯ_5.

Також в судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про виплату їм страхового відшкодування в розмірі по 26000 гривень на кожного, у зв`язку з настанням смерті їх батька ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю водія ОСОБА_10 , зверталися, про те жодних рішень від відповідача не отримували, і відповідно змушені були звертатися до суду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, за встановлених обставин справи, відповідач ТДВ СК «Альфа - Гарант» як страховик є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілими, яким він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, страховик набуває права зворотної вимоги до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Враховуючи, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доведено факт заподіяння їм шкоди, її розмір, який повинен відшкодувати відповідач ТДВ СК «Альфа - Гарант» як страховик замість завдавача шкоди ОСОБА_10 , суд вважає, що доводи представника відповідача щодо відсутності факту порушення прав, свобод та інтересів позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що у водія відсутня вина щодо ДТП, то і відсутня передбачена статтею 1188 ЦК України підстава для його цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, суд вважає безпідставними.

Згідно ч.3 ст.27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата станом з 01.01.2022 по 30.09.2022 року становила 6500 гривень.

А тому, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 78000 грн. (12x6500 = 78 000 грн.).

З урахуванням того, що у загиблого ОСОБА_5 , крім доньок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є ще мама ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_9 , про те дружина ОСОБА_9 відмовилася від отримання відшкодування і просила відшкодувати її частку на користь доньок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/3 частині від загального розміру відшкодування моральної шкоди, що становить по 26000 гривень (78000:3).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити та стягнути ТДВ СК «Альфа - Гарант» на їх користь 52000 гривень страхового відшкодування моральної шкоди, тобто по 26000 гривень страхового відшкодування на кожну.

Що стосується стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то слід вказати таке.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування відмови у повній виплаті страхового відшкодування страховик посилався на те, що у водія відсутня вина щодо ДТП, то і відсутня передбачена статтею 1188 ЦК України підстава для його цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону №1961-IV страховик не відшкодовує шкоду заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Суд вважає таке рішення безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини, і позивачі звернулися до суду із позовною заявою.

Суд, перевіривши правильність розрахунків, з урахуванням визначених представником позивача позовних вимог, викладених в заяві про збільшення позовних вимог від 20.04.2023 року, за період з 17 жовтня 2022 року по 8 травня 203 року, приходить до висновку про стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7265,75 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 435,95 гривень, інфляційних втрат в розмірі 1163,66 гривень та стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7265,75 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 435,95 гривень, інфляційних втрат в розмірі 1163,66 гривень.

До витрат, пов`язаних зрозглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 137 ЦПК).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК).

На підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Отже, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Тобто, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, оскільки правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Натомість не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що визначення співмірності витрат є саме оціночною діяльністю суду. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат (витрат на проїзд тощо), пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що винагорода в розмірі по 6500 гривень витрат на правничу допомогу на кожного з позивачів, на думку суду, відповідає критерію «розумної необхідності» таких витрат.

Таким чином, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 6500 гривень на користь кожного з позивачів.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 209, 223, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.3, 6, 7, 22, 23, 27, 33, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, ст.ст. 510, 526, 625, 979, 999, 1166, 1167, 1168, 1187, 1200 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області, України, страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) гривень 00 копійок, 7265 (сім тисяч двісті шістдесят п`ять) гривень 75 копійок пені, 435 (чотириста тридцять п`ять) гривень 95 копійок трьох відсотків річних, 1163 (одну тисяча сто шістдесят три) гривні 66 копійок інфляційних втрат, всього - 34865 (тридцять чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять) гривень 36 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області, України, витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області, України, страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) гривень 00 копійок, 7265 (сім тисяч двісті шістдесят п`ять) гривень 75 копійок пені, 435 (чотириста тридцять п`ять) гривень 95 копійок трьох відсотків річних, 1163 (одну тисяча сто шістдесят три) гривні 66 копійок інфляційних втрат, всього - 34865 (тридцять чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять) гривень 36 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області, України, витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 2147 гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка та зареєстрована в АДРЕСА_1 , України, України, РНОКПП - НОМЕР_10 .

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка та зареєстрована в АДРЕСА_1 , України, РНОКПП - НОМЕР_11 .

Відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», 01133, м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, буд. 26, код ЄДРПОУ - 32382598.

Повний текст рішення складено 19 червня 2023 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко