РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3176/21

21 березня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю.В.

за участі учасників справи:

представника позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

представника відповідача- не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/3176/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 11.03.2008 укладено кредитний договір №ROTOGI, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредиту розмірі 152000 грн на термін до 11.03.2017, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Згідно додаткової угоди до укладеного договору №ROTOG4 від 11.03.2008, кредитний договір переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 32183,70 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором. Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Вказує, що Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі та надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору, а Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору і тим самим порушив умови кредитного договору а також ст.509, 526, 1054 ЦК України.

Зазначає, що згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому, у зв`язку із порушеннями Відповідачем зобов`язань за кредитним договором останній за період з 20.10.2018 по 20.10.2021 має заборгованість - 2578,43 доларів США, яка складається із: 2578,43 доларів США 3% річних від простроченої суми.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 2578,43 долара США, що за курсом 26,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.10.2021 складає 67735,36 грн за кредитним договором №ROT0GI від 11.03.2008 та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 01.12.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що дійсно між сторонами 11.03.2008 було укладено кредитний договір із сумою позики 152000 грн під 15% річних, який в подальшому, відповідно до укладеної додаткової угоди, переведено у валюту долар США, сума позики склала 32183,70 доларів США зі сплатою 14,04 % річних.

Також вказує, що спір між сторонами стосується стягнення заборгованості у розмірі 2578,43 долара США, як 3% річних, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України.

Зазначає, що строк кредитного договору (строк кредитування) за кредитним договором №ROT0G4 від 11.03.2008 закінчився 11.03.2017, що встановлено рішенням Костопільського районного суду від 13 жовтня 2020 року у цивільній справі №564/1265/20, рішення у якій набрало законної сили, проте банк звернувся до суду з цим позовом 22 листопада 2021 року, тобто межами трирічного строку щодо окремих платежів, а відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню припинилося після закінчення строку дії кредитного договору, а саме 11 березня 2017 року, тобто після цієї дати він мав право до 11 березня 2020 року на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, проте звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності, а саме 22 листопада 2021 року і тому в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити.

Щодо збільшення строків позовної давності до трьох років за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за цим договором, то вказує, що цей термін встановлюється для банку в разі стягнення заборгованості, проте на подання банком позову цей строк не поширюється, тому застосовується загальна позовна давність три роки.

Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

У поданій позивачем відповіді на відзив останній вказує, що відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, але в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Вказує, що Банком подано позовну заяву про стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 20.10.2018 по 20.10.2021, тобто, за 3 останні роки, що передували поданню позову.

Також вказує, що оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, будь-яких доказів виконання не надав, то такий Договір не може вважатись виконаним, а тому обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності у 3 роки позивачем дотримано при зверненні до суду.

Вказує, що банк не заявляв вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення відповідача з цього приводу не можуть братись до уваги, як і посилання на нарахування позивачем відсотків відповідно до умов договору, оскільки вказане відповідачем не відповідає дійсності.

Щодо витрат на правову допомогу вказує, що останні мають бути підтверджені належними доказами, а оскільки позивач не отримав із відзивом документів на підтвердження витрат на правову допомогу відповідача, то позивач позбавлений можливості надати повноцінне заперечення щодо суми понесених витрат. Також вказує, що граничний розмір таких витрат визначений постановою пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про судову застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Просить задоволити позов повністю.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що станом на 24.01.2022 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» відсутня, про що свідчить проведена судова економічна експертиза від 26.02.2018 і ОСОБА_1 кредит в сумі 152000 грн сплачено повністю.

Також 01.10.2018 банк звернувся до відповідача з письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором і тим самим змінив строк виконання кредитного договору.

Вказує, що встановлення строку кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом та неустойку, які припиняються після спливу визначеного таким договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, а тому строк кредитного договору закінчився 11.03.2017.

Також вказує, що у разі звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінюється порядок, умови та строк дії кредитного договору і позивач вже звертався до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що вже давно виплатив банку всі кошти по кредиту.

Представник відповідача в удовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що оскільки банк вже був пред`явив до відповідача вимогу про повернення боргу, то тим самим змінив строк виконання зобов`язання. Проте, оскільки рішення суду про стягнення боргу немає, то позивач позбавлений права нараховувати 3% річних на підставі ст.625 ЦК України, тим більше, що таку вимогу позивач пред`явив після спливу загального строку позовної давності у три роки.

Також пояснив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості, на яку може бути нараховано три відсотки річних по ст.625 ЦК України, що виключає можливість стягнення нарахування та стягнення таких коштів.

Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

В судове засідання 21.03.2023 сторони не з`явились.

Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти позову заперечує з підстав, які викладені у відзиві на позов.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

11 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», як Кредитором та ОСОБА_1 , як Позичальником укладено Договір про іпотечний кредит №ROTOGI, відповідно до п.1.1. якого кредитор зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 152000 грн, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 152000 грн, сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 15% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п.1.3. вказаного Договору, Кредит надається строком погашення не пізніше 11.03.2017 на поліпшення якості окремого житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», як Кредитором та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №ROTOG4 від 11.03.2008, відповідно до п.1.1. якої Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахувати на рахунок, зазначений в п.8.1 цього Договору.

Відповідно до п.8.1. вказаної Додаткової угоди Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 09.09.2008 до 11.03.2017 включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 32183,70 доларів США на споживчі цілі зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно вказаного пункту Додаткової угоди, станом на 09.09.2008 залишок заборгованості по Договору №ROTOG4 від 11.03.2008 складає 150942,54 грн, 32783,70 доларів США.

Із розрахунку заборгованості за договором №ROTOG4 від 11.03.2008, ОСОБА_1 станом на 20.10.2021 має загальний залишок заборгованість: за наданим кредитом (тілом кредиту) 28623,09 доларів США, в тому числі 9705,75 доларів США залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту; 35544,09 доларів США загальний залишок заборгованості за процентами, в тому числі 35477,47 доларів США заборгованість за простроченими процентами; 7572,15 доларів США заборгованість з комісії, в тому числі 7572,15 доларів США заборгованість за простроченою комісією; погашено пені в тому числі списано 12429,17 доларів США; загальна сума нарахованої пені 87477,43 доларів США; всього заборгованість за кредитом 159216,76 доларів США.

Позивачем проведено нарахування на основну суму заборгованості за договором 28623,09 доларів США 3 (три) процентів річних за період з 20.10.2018 до 20.10.2021 в сумі 2578,43 доларів США.

Судом також встановлено, що позивачем направлено на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмову вимогу, у якій позивач вказував, що станом на 01.10.2018 позичальником не виконані умови Кредитного договору №ROTOG4 від 11.03.2008 стосовно своєчасного повернення суми кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків та вимагав виконати всіх боргових зобов`язань за Кредитним договором та сплатити суму боргу, яка становить всього: 121185,35 доларів США, з яких: 28623,09 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 26169,91 долар США заборгованість за відсотками; 5543,72 долари США заборгованість з комісії; 60848,63 долари США заборгованість з пені.

26 серпня 2018 року експертом Хмельницького відділення Київського НДІ судових експертиз, на підставі ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 02 березня 2016 року у справі №564/1706/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» складено Висновок №2085-2087/17-26, відповідно до якого: документальне оформлення ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору №ROTOG4 від 11.03.2008, додатку №1 не відповідає вимогам постанови НБУ №168 від 10.05.2007 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», Закону України «Про захист прав споживачів», у тому числі ст.11 (в редакції чинній на момент укладення). Кредитний договір не містить графіку платежів (згідно із строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення стосовно боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. В додатку №1 до кредитного договору №ROTOG4 від 11.03.2008 не зазначена сукупна вартість кредиту і абсолютне значення подорожчання кредиту; реальна процентна ставка за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008 на момент укладення та при виконанні розрахунку платежів в національній валюті України складає 19,52 процентів річних. Розбіжності даних дослідження з даними додатку №1 до кредитного договору №ROTOG4 від 11.03.2008 щодо реальної процентної ставки склали у бік її збільшення 4,52%; абсолютне значення подорожчання кредиту складає 149592,59 грн. Розрахована реальна процентна ставка на момент укладання договору та при виконанні розрахунку в національній валюті України не відповідає реальній процентній ставці зазначеній в Додатку №1. В додатку №1 до кредитного договору №ROTOG4 від 11.03.2008 абсолютне значення подорожчання кредиту не міститься; щомісячний ануїтетний платіж Позичальника ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит №ROTOG4 від 11.03.2008 згідно умов зазначених в договорі, в період з 11.03.2008 по 09.09.2008 орієнтовно складає 2572,50 грн; сукупна вартість кредиту, отриманого згідно кредитного договору №ROTOG4 від 11.03.2008 становить 301592,59 грн.

Разом з тим, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року у справі №564/1706/16-ц відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, оскільки встановлені висновком експерта порушення при укладенні кредитного договору №ROTOG4 від 11.03.2008 не є підставою для визнання його недійсним.

Вказане рішення суду залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 17 січня 2019 року та постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2020 року у справі №564/1265/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Згідно вказаного рішення суду спір між сторонами стосується стягнення заборгованості у розмірі 4899,70 доларів США за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008, яка складається з наступного: 4899,70 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 11.10.2018 по 16.04.2020.

Вказаним рішенням суду встановлено, що вимоги банку про стягнення процентів після 11.03.2017 (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Так судом встановлено, що предметом розгляду вказаної справи є стягнення нарахованих 3 (трьох) процентів річних в сумі 2578,43 доларів США, які позивачем нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України на загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 28623,09 доларів США за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008.

При цьому суд враховує, що у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених у ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Зі змісту Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц вбачається, що право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України виникає, зокрема, у разі наявності судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав і невиконання такого рішення суду є триваючим правопорушенням. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Разом з тим суд враховує, що Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2020 року у справі №564/1265/20, яким відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, встановлено, встановлено, що строк кредитування за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008 закінчився 11.03.2017.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У зв`язку з цим, обставина щодо закінчення 11.03.2017 строку кредитування за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008 не потребує доказування.

Відтак, для реалізації позивачем свого права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум можливе за наявності встановленої та підтвердженої належними доказами розміру заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до ч.1, 2 ст.76 ЦАК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків, а відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд враховує, що предметом доказування у даній справі є саме наявність заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), який не повернутий позивачем та розмір такої заборгованості.

При цьому суд враховує, що розмір заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 28623,09 доларів США за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008 позивач обґрунтовує розрахунком заборгованості за договором №ROTOG4 від 11.03.2008, який наданий станом 20.10.2021.

Разом з тим, належним доказом існування відповідного боргу за наданим кредитом (тілом кредиту) можуть бути первинні бухгалтерські документи, зокрема виписки про рух коштів по рахунку, квитанції про внесення коштів на погашення заборгованості, які у своїй сукупності надають суду змогу встановити наявність конкретної суми боргу за наданим кредитом.

При цьому суд не приймає до уваги, як належний доказ існування заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку з 11.03.2008 по 20.10.2021, оскільки розрахунок розміру заборгованості підписаний представником банку без зазначення посади, виписка не містить підпису будь-якої особи, а зміст наданих позивачем розрахунку та виписки свідчать про те, що вказані документи є аналітичними документи банку, сформовані в односторонньому порядку, не погоджені із відповідачем та не підтверджені будь-якими первісними бухгалтерськими документами.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008, які б надавали суду можливість перевірити правильність нарахування трьох відсотків річних за ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем не надано і судом таких доказів не здобуто.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено наявність у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором №ROTOG4 від 11.03.2008 за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 28623,09 доларів США, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до задоволення не підлягають.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, то суд враховує наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір доручення про надання професійної правничої (правової) допомоги та представництва від 20.12.2021, розрахунок витрат на надання правничої допомоги від 20.12.2021 на суму 5000 грн, акт наданих послуг /виконаних робіт/ у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 20.12.2021 на суму 5000 грн.

При цьому суд враховує, що позивачем розмір витрат на правничу допомогу відповідача не спростований, у відповіді на відзив позивач лише зазначив, що не отримав доказів понесення відповідачем таких витрат та позбавлений можливості повноцінні заперечення проти їх розміру.

Разом з тим, такі доводи позивача нічим не підтверджені, а до відзиву на позов відповідачем долучено квитанцію поштового відділення на підтвердження направлення позивачу відзиву та доданих до нього документів.

Відтак, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката до важливості справи для інтересів позивача, складності та важливості справи, враховуючи критерій розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та наявних у справі доказів щодо витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн є обґрунтованим, а тому вказані витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного та ст.ст.211, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (м.Київ, вул.Грушевського 1Д), .

Відповідач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено

27 березня 2023 року.

СуддяЛ. А. Грипіч