справа № 361/1219/19
провадження № 2/361/46/23
УХВАЛА

10 березня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Зазимко А.Ю., Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лісовик, Комунального підприємства Добробут Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Брігус про визнання недійсними договору на пайову участь у кооперативі та акта-приймання-передачі квартири, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору дарування квартири,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, просила визнати недійсним договір про пайову участь у кооперативі від 03 березня 2017 року № 64, укладений між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив Лісовик; скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Добробут Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , посвідчений 25 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1292.

Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року провадження у справі відкрито, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

03 березня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ч. 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно із ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У ч. 5 ст. 130 ЦПК України встановлено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

22 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мозговий О.О. подав до суду заяву, у якій просив відкласти розгляд справи, посилаючись на систематичні ракетні обстріли російською федерацією території України, зокрема міста Київ та Київської області. Заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача до суду не надходила.

22 листопада 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу, якою визнав першу неявку сторони позивача у судове засідання без поважних причин, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 13 січня 2023 року.

13 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мозговий О.О., будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать наявна у справі розписка останнього про ознайомлення його про дату, час і місце наступного судового засідання, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача до суду не надходила.

З метою забезпечення стороні позивача права на участь у судовому засіданні, розгляд даної цивільної справи було перенесено на 10 березня 2023 року про що належним чином під розписку про дату, час і місце наступного судового засідання було повідомлено представника позивача адвоката Мозгового О.О.

10 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мозговий О.О., будучи належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання знову не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача до суду не подавали.

У ч. 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз норм ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе за наявності встановлення судом двох таких обставин: повторної, тобто другої підряд неявки у судове засідання позивача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, та ненадходження від позивача до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Повторна неявка позивача у судове засідання є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 та від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі Осман проти Сполученого королівства та від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі зазначив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мозговий О.О., будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце судового розгляду, 22 листопада 2022 року, 13 січня та 10 березня 2023 року у судове засідання не з`явилися без поважних причин, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходили, неявка сторони позивача перешкоджає вирішенню судом спору по суті.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що зазначена позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 13, 43, 44, 64, 128, 130, 223, 257, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лісовик, Комунального підприємства Добробут Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Брігус про визнання недійсними договору на пайову участь у кооперативі та акта-приймання-передачі квартири, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору дарування квартири залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.