Справа № 279/331/23
Провадження 2/279/398/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

секретаря Лепесевицька В.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в м. Коростень цивільну справу № 279/331/23 за позовом ОСОБА_1 до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, про визнання права на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, уточнивши його, просить визнати право в порядку спадкування за законом на завершення приватизації земельної ділянки (паю) КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувавши вказане майно після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і яка мала право на земельну частку (пай) на підставі списків по розпаюванню земель переданих у колективну власність КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до якої входило право на земельну частку (пай) КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району, так як останню включено до уточнюючих списків громадян членів КСП ім. Чкалова, які мають право на земельну частку ( пай).

Зазначила, що відповідно до інформації з листа № 1058/35-22, який видано 05.07.2022 року Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Управління надання адміністративних послуг, що згідно з документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, відповідно до уточненого списку громадян членів КСП ім. Чкалова, які мають право на земельну частку( пай) затвердженого зборами уповноважених колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова протоколом №1 від 10.02.1997 року, включено ОСОБА_3 . Сертифікат на право на земельну частку ( пай) по реформованому КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Житомирської області та державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 не видавався.

За життя -14.03.1978 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй майно і все те на що матиме право на день смерті заповіла своїй онуці - ОСОБА_2 . Спадщину фактично прийняла онука ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 мати позивача спадкодавець ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 позивач фактично прийняла спадщину, у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, де на підставі її заяви заведена спадкова справа.

01.07.2022 року вона звернулась до Приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , на право на земельну частку (пай) КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, так як останню включено до уточнюючих списків громадян членів КСП ім . Чкалова, які мають право на земельну частку ( пай). Але отримала відповідь, про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

В судове засідання позивач не з`явилась, в позові зазначила, що просить справу розглянути в її відсутність.

Представник відповідача в засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 а.с.8 ).

Відповідно до листа № 1058/35-22, який видано 05.07.2022 року Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Управління надання адміністративних послуг, що згідно з документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, відповідно до уточненого списку громадян членів КСП ім. Чкалова, які мають право на земельну частку( пай) затвердженого зборами уповноважених колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова протоколом №1 від 10.02.1997 року, включено ОСОБА_3 . Сертифікат на право на земельну частку ( пай) по реформованому КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Житомирської області та державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 не видавався. (а.с. 7).

Згідно довідки виданої Ушомирською сільською радою Коростенського району Житомирської області Лісівщинський старостинський округ за № 42/02-26 від 01.02.2022 року, вбачається, що померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована та фактично постійно проживала на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за адресою АДРЕСА_1 . ( а.с. 10).

Згідно із вимогами ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ще при житті, 14.03.1978 року головою виконкому Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області Павлюком П.М. посвідчено заповіт, яким ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла - ОСОБА_2 . Даний заповіт зареєстровано в реєстрі № 6. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано. ( а.с. 9).

Згідно довідки виданої Лісівщинської сільською радою

Коростенського району Житомирської області за № 494/02-26 від 16.07.2019 року, про те, що згідно запису погосподарської книги №6 за 1996 -2000 роки Лісівщинської сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_2 , в житловому будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована та фактично проживала ОСОБА_3 до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). На день смерті разом з нею дійсно постійно без прописки в даному будинку проживала онука ОСОБА_2 ,1953 року народження, яка вела спільно з померлою господарство.

Після смерті своєї баби ОСОБА_2 розпоряджалася особистими речами померлої, а також доглядала та проводила ремонт будинку, який належить нині померлій ОСОБА_3 . Присадибна земельна ділянка, на якій розташований даний житловий будинок, згідно рішення виконкому №41 від 20.10.1999 року належить померлій ОСОБА_3 , але правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку померлою на день смерті не виготовлені. ( а.с. 12).

Згідно довідки виданої Ушомирською сільською радою Коростенського району Житомирської області Лісівщинський старостинський округ за № 43/02-26 від 01.02.2022 року, вбачається що померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вступила в фактичне володіння та управління спадковим майном, займалася обробітком присадибної ділянки, сплачувала комунальні послуги, проводила поточний ремонт будинку. ( а.с. 4).

Таким чином, ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 . Відповідно до вимог ст.ст.548, 549 ЦК УРСР,( на час відкриття спадщини) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 а.с.13 ). Позивач по справі ОСОБА_1 є донькою померлої, що стверджується свідоцтвом про народження, та свідоцтвом про шлюб. ( а.с. 14-15).

Таким чином, після смерті матері залишилось спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району, яке вона успадкувала після смерті свої баби ОСОБА_3 , яка була включена до уточнюючих списків громадян членів КСП ім. Чкалова, які мають право на земельну частку (пай) у 1997 році.

Судом також встановлено, що відповідно до листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіною Н.Д. від 01.07.2022 року позивачу було відмовлено у видачі права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району, так як останню включено до уточнюючих списків громадян членів КСП ім. Чкалова, які мають право на земельну частку ( пай) так, як за життя ОСОБА_3 не встигла завершити процедуру приватизації, тому правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку відсутній. У зв`язку з викладеним позивач просила суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом на завершення приватизації земельної частки ( паю) КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка успадкувала вказане спадкове майно після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і яка мала право на земельну частку ( пай) на підставі списків по розпаюванню земель переданих у колективну власність КСП ім. Чкалова Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

За пунктом 2 Указу Президента України від

08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтею 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) " , право на земельну частку (пай) мають:колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом;громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року №899-1У основним документом,що посвідчує право на земельну частку(пай),є сертифікат на право на земельнучастку (пай),виданий районною(міською)державною адміністрацією.Його власник має право володіти та користуватися своїм паєм. Так як сертифікат засвідчує лише право його власника на отримання земельної ділянки (а не право на саму ділянку), то цей документ не визначає меж земельної ділянки, а вказує лише його площу в умовних кадастрових гектарах і вартість (у гривнях).

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину;посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до частини першої ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

До категорій осіб, які мають право на земельну частку (пай) є, зокрема, й громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай).

Крім того, позивач не дотрималась процедури приватизації невитребуваної земельної частки (паю).

Невитребуваною земельною часткою (паєм) слід вважати пай, на який не був отриманий документ, що посвідчує право на нього, або земельну частку (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості) (ст. 13 Закону). Документами, що посвідчують наявність права на пай, є, зокрема, Сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією та свідоцтво про право на спадщину.

Так, відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України , входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом "г" частини першої ст.81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом "а" частини третьої ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67,15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що підлягає в наступному.

Так, положенням ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється пункт 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного Кодексу України .

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України , проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

У відповідності до вимог ч.ч.1,3,4,9,10 сти 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкту цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державної реєстрації у Державному земельному реєстрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру; Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Позивачем не надано доказів проведення відповідної процедури чи відмови у здійсненні такої.

Особливості звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Суд зауважує, що предметом цього спору є визнання в порядку спадкування права на одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку, яка була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 548,549 ЦК України (ред.1963р.), ст. ст. 1218,1225 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, про визнання права на спадкове майно, відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Коваленко В.П.