Провадження № 2/752/1426/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

у присутності:

позивача - не з`явився

представника позивача - Мигаль Х.О. - адвокат (ордер серія АІ №1183508 від 18.01.2022р.)

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики грошових коштів від 05.10.2019р. в розмірі 27 569,31 доларів США, яка складається з 22 000,00 доларів США основного боргу та 5 569,31 доларів США - 12% річних, а також просить стягнути судовий збір.

В обгрунтування позову зазначає, що на підставі Договору позики грошових коштів від 05.10.2019р. надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 22 000,00 доларів США зі строком повернення до 05.12.2019р. Звернення до суду з даним позовом пов`язане з тим, що відповідач грошові кошти у визначений строк не повернув та не сплатив 12% річних, як обумовлено сторонами Договору позики.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2021р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08.02.2023р. закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач вказав про те, що він погоджується з позовними вимогами, однак зазначив, що не знає як виконати рішення суду, в разі його задоволення, оскільки позивач перебуває за кордоном.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши думку учасників справи, судом встановлено наступне.

05.10.2019р. між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, був укладений Договір позики грошових коштів, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти в розмірі, що обумовлені цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути таку саму суму грошових коштів у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 1.2. Договору позики грошовими коштами за цим Договором є долар США.

Згідно з п. 2.1. Договору позики розмір позики за цим Договором становить 22 000,00 доларів США

Пунктом 2.2. Договору позики сторони визначили, що за користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплачувати грошову винагороду в розмірі 12% річних від суми договору.

Статтею 3 Договору позики встановлено порядок надання позики, а саме: позикодавець надає позику в готівковій формі шляхом передачі коштів одноразово всією сумою згідно п. 2.1. Позика вважається наданою позикодавцем позичальнику з моменту підписання акту прийому-передачі грошових коштів.

Відповідно до п. 4.1. Договору позики строк надання позики позичальнику до 05.12.2019р. з моменту підписання сторонами цього Договору та акту прийому- передачі.

За статтею 5 Договору позика повертається в готівковій формі шляхом передачі одноразово всієї раніше отриманої суми та винагороди із розрахунку 12% річних за фактичний термін користування грошовими коштами. Позика вважається поверненою в момент фактичної передачі позичальником позикодавцеві суми позики, визначеної в п. 2.1. цього Договору, що підтверджує оформлений акт прийому-передачі готівки.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти в розмірі 22 000,00 доларів США, про що сторони підписали Акт прийому-передачі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти отримання коштів від позивача.

За умовами Договору позики кошти мали були повернуті відповідачем позивачу до 05.12.2019р., що відповідачем не було зроблено і з огляду на що в нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 22 000,00 доларів США. Наявність заборгованості у вказаному розмірі також відповідачем не заперечувалась у судовому засіданні.

Також, як встановлено вище, умовами Договору позики передбачена сплата відповідачем процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних за фактичний термін користування грошовими коштами.

Згідно розрахунку позивача розмір процентів за користування грошима за період з 06.12.2019р. по 11.01.2022р. складає 5 569,31 доларів США.

Контррозрахунку суми процентів відповідачем до матеріалів справи не надано.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі доларів США) доларів США, 5 569,31 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять доларів США 31 центів) доларів США.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 646,95 (сім тисяч шістсот сорок шість грн. 95 коп.).

4 Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 31.03.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська