Провадження № 2/204/944/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

13 червня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2022 року Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , визначивши третьою особою служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, із вимогами про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. (а. с. 1-3).

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачка є матір`ю дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відомості про батька малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Разом з цим, позивач зазначає, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні своїх дітей, зловживає спиртними напоями, не забезпечує належних умов проживання дітям. Вказує на те, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають на обліку служби у справах дітей Покровської міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Стверджує, що до Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області та на гарячу лінію відділу «Контактний центр» Покровської міської ради неодноразово надходили скарги від мешканців міста на відповідачку, яка постійно залишає дітей у знайомих за адресою: АДРЕСА_1 , де не створені умови для проживання дітей, а санітарно-гігієнічні умови є незадовільними. Разом з цим, позивач зазначає про те, що ним спільно із зацікавленими службами міста проводилася відповідна робота з відповідачкою з метою подолання її родиною складних життєвих обставин, підвищення її батьківського потенціалу, ведення здорового способу життя, але вона до порад спеціалістів не прислухалася, рекомендації не виконувала, спосіб життя не змінила, умови проживання дітей не покращились. Також зазначає про те. що ОСОБА_1 неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дітей. Стверджує, що з 2020 року старші діти ОСОБА_1 , неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . проживають разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , бабою та дідом дітей, за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість, відповідачка про дітей не дбає, не цікавиться їх навчанням, не забезпечує жодних потреб своїх дітей, їх не відвідує. При цьому, стверджує, що через загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей, органом опіки та піклування Лисівської сільської ради було прийнято рішення № 6 від 21 лютого 2020 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 » та подано позов до суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, однак рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (справа №235/1488/20, провадження № 2/235/872/20 у задоволенні позовних вимог у питанні позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено, дітей повернуто до матері. Стверджує, що у зв`язку із асоціальним способом життя, відсутністю постійного місця проживання ОСОБА_1 не може на даний час забезпечити повною мірою утримання та повноцінний розвиток своїх дітей, тому прохає суд позбавити її батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та, стягнути з неї аліменти на їх утримання у розмірі частини сукупного доходу щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до повноліття дітей. Крім того, прохає суду передати органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 09 січня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 годину 30 хвилин 08 лютого 2023 року (а. с. 34), копія якої надіслана учасникам справи 11 січня 2023 року за вихідним № 1045/23-вих/2/204/944/23 (а. с. 35). 22 березня 2023 року на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» повернуто конверт, яким відповідачці направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 62).

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 10 годину 18 квітня 2023 року (а. с. 59).

Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити (а. с. 53).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 68-70), причини неявки суду не відомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 69), причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення.

Судом встановлено, що відповідач є матір`ю: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 червня 2016 року (а. с. 9); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 вересня 2015 року (а. с. 11); ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 21 червня 2008 року (а. с. 13) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21 червня 2008 року (а. с. 15).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 17 та на звороті) вбачається, що відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України.

Крім того, судом встановлено, що батько дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , що видано повторно 24 січня 2017 року (а. с. 18).

21 лютого 2020 року, у зв`язку із загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей, органом опіки та піклування Лисівської сільської ради було прийнято рішення № 6 від 21 лютого 2020 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 » (а. с. 24).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2020 року у справі № 235/1488/20 (а. с. 25-27 та на звороті) у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування виконкому Лисівської сільської ради Покровського району до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Покровської райдержадміністрації, орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Вказаним рішенням суду, з-поміж іншого, встановлено, що у зв`язку із загрозою життя та здоров`я, рішенням Лисівської сільської ради Покровського району № 6 від 21 лютого 2020 року малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрані у матері ОСОБА_1 . Разом з цим, зазначено, що судом в судовому засіданні було встановлено те, що прийняттю рішення про відібрання дітей від відповідачки слугували акти обстеження умов проживання відповідачки, згідно яких для виховання та розвитку дітей не створені належні умови. При цьому, судом зауважено те, що зазначене місце проживання позивачки разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_3 , було тимчасовим місцем проживання відповідачки за місцем проживання її співмешканця ОСОБА_10 в період з кінця 2018 року по лютий 2020 рік. Натомість, судом було встановлено, що відповідачка значиться зареєстрованою та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , а з лютого 2020 року остання разом з дітьми проживає в будинку своєї матері ОСОБА_7 за вищевказаною адресою. Згідно акту обстеження умов проживання від 24 лютого 2020 року проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та, встановлено, що за вказаною адресою створені належні умови для проживання та виховання дітей.

З акту обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , від 04 січня 2022 року (23 та на звороті), вбачається, що за вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказано, що житлове приміщення складається з 2 кімнат, в ньому наявне електропостачання, опалення пічне, водопостачання централізоване. Зазначено, що на момент відвідування в кімнатах не прибрано, брудно, одяг, взуття в недостатній кількості, запас продуктів харчування обмежений. Для виховання та розвитку дітей створені умови: у дітей наявні спальні місця, іграшки в обмеженій кількості, наявна готова їжа, але в обмеженій кількості. За результатами бесіди зроблено висновок, що за даною адресою умови для проживання та виховання дітей створені частково. Санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні.

Відповідно до даних реєстраційно-контрольної картки звернення № 117319 від 15 червня 2022 року (а. с. 22), заявник ОСОБА_13 о 14 годині 30 хвилин 15 червня 2022 року звернулася до диспетчерської «102» зі скаргою на ОСОБА_1 , в якій зазначає, що остання, мешкає по АДРЕСА_3 , де веде аморальний спосіб життя, випиває та не доглядає за двома дітьми, весь час десь ходить випиває або на роботі. Також зазначено про те, що заявниця вказала на те, що ОСОБА_1 , дітей лишає з колишнім чоловіком, одну дитину - дівчинку, підстригли наголо. Звернення для розгляду надіслано до служби у справах дітей.

З листа Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області № 12217/301 від 29 червня 2022 року (а. с. 19) вбачається, що 21 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП, який спрямовано на розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

З відповіді Покровського міського центру соціальних служб Донецької області № 14-31/342 від 07 липня 2022 року (а. с. 20) вбачається, що сім`я відповідачки мешкає у буд. АДРЕСА_3 . Родина ОСОБА_1 перебуває під соціальним супроводом з 26 січня 2022 року як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах, через невиконання матір`ю батьківських обов`язків в повному обсязі. Протягом соціального супроводу сім`ї надавалися інформаційні, соціально-педагогічні, психологічні, правові послуги. Проводилася роз`яснювальна робота з підвищення виховного потенціалу , належного виконання батьківських обов`язків, ведення здорового способу життя, недопущення вживання матір`ю алкогольних напоїв. Разом з цим, зазначено, що за період супроводу ОСОБА_1 не виявила стурбованості стосовно виховання дітей, не створила умов для їх виховання та розвитку. ОСОБА_1 до порад та рекомендацій спеціалістів не прислуховується, не має бажання виправляти модель своєї поведінки, не виявляє прагнення до ведення здорового способу життя.

04 серпня 2022 року Покровською міською радою Донецької області складено висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 07/26-652 (а. с. 4-5).

Так, у даному висновку зазначено, що відповідачка є матір`ю дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відомості про батька малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Вказано, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні своїх дітей, зловживає спиртними напоями, не забезпечує належних умов проживання дітям. Також зазначено, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають на обліку служби у справах дітей Покровської міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Стверджує, що до Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області та на гарячу лінію відділу «Контактний центр» Покровської міської ради неодноразово надходили скарги від мешканців міста на відповідачку, яка постійно залишає дітей у знайомих за адресою: АДРЕСА_1 , де не створені умови для проживання дітей, а санітарно-гігієнічні умови є незадовільними. Зазначено про те, що позивачем спільно із зацікавленими службами міста проводилася відповідна робота з відповідачкою з метою подолання її родиною складних життєвих обставин, підвищення її батьківського потенціалу, ведення здорового способу життя, але вона до порад спеціалістів не прислухалася, рекомендації не виконувала, спосіб життя не змінила, умови проживання дітей не покращились. Також зазначає про те, що ОСОБА_1 неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дітей. Вказано, що з 2020 року старші діти ОСОБА_1 , неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . проживають разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , бабою та дідом дітей, за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість, відповідачка про дітей не дбає, не цікавиться їх навчанням, не забезпечує жодних потреб своїх дітей, їх не відвідує. При цьому, стверджує, що через загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей, органом опіки та піклування Лисівської сільської ради було прийнято рішення № 6 від 21 лютого 2020 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 » та подано позов до суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, однак рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (справа №235/1488/20, провадження № 2/235/872/20 у задоволенні позовних вимог у питанні позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено, дітей повернуто до матері. Вказано, що у зв`язку із асоціальним способом життя, відсутністю постійного місця проживання ОСОБА_1 не може на даний час забезпечити повною мірою утримання та повноцінний розвиток своїх дітей. В результаті проведеної профілактичної роботи ОСОБА_1 не зробила позитивних висновків та продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, через ведення асоціального способу життя вона не може на даний час забезпечити повною мірою утримання та повноцінний розвиток своїх дітей. Зазначено, що питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 11 липня 2022 року. ОСОБА_1 була належним чином попереджена про дату, місце та час засідання комісії з питань захисту прав дитини, але на засідання не звилася, надала заяву про розгляд питання про позбавлення її батьківських прав без її участі, проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заперечувала. На підставі викладеного, враховуючи комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області дійшов висновку: ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, тому згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підстави позбавити її батьківських прав у відношенні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Приписами ст. 5 СК України встановлено що, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень, які містяться у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17.

Крім того, з аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України, вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 07/26-652 від 04 серпня 2022 року, останні вважали за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак суд з вказаним висновком не погоджується з огляду на наступне.

Так, позивач у вказаному висновку на обґрунтування підстав позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилається на рішення Лисівської сільської ради Покровського району № 6 від 21 лютого 2020 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 », яке: по-перше, вже є неактуальним, оскільки дітей повернуто матері, по-друге, вже було предметом розгляду у справі № 235//1488/20 та судом йому надано оцінку.

Також, у вказаному висновку орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради посилається на те, що відповідачка веде асоціальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, однак доказі, ані щодо зловживання відповідачкою спиртних напоїв, ані порушень нею громадського порядку, суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідачка неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (неналежне виконання обов`язків), як то вказано у висновку орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради.

Разом з цим, суд зазначає про те, що не відповідають дійсності та не узгоджуються між собою зазначені позивачем у позові, а органом опіки та піклування у висновку та акті обстеження умов проживання, обставини щодо наявності/відсутності постійного місця проживання відповідачки.

Так, у позові позивачем та у висновку органом опіки та піклування зазначено про те, що у відповідачки відсутнє постійне місце проживання, через що остання на даний час не може забезпечити повною мірою утримання та повноцінний розвиток дітей.

Натомість, з відповіді Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 22 грудня 2022 року № 01-26-4697 вбачається, що ОСОБА_1 , з 17 листопада 2016 року та на теперішній час, зареєстрована по АДРЕСА_2 (а. с. 33).

Тоді, як в акті обстеження умов проживання від 04 січня 2022 року зазначено про те, що остання разом із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання та реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 .

Більш того, у вказаному акті обстеження умов проживання від 04 січня 2022 року, зазначено про те, що дане житлове приміщення складається з 2 кімнат, в ньому наявне електропостачання та централізоване водопостачання, опалення пічне. Вказано, що для виховання та розвитку дітей створені умови, зокрема: у дітей наявні спальні місця, іграшки та наявна готова їжа, але в обмеженій кількості. Зроблено висновок, що за даною адресою умови для проживання та виховання дітей створені частково, що в свою чергу спростовує доводи позивача про те, що відповідачка не може забезпечити повною мірою утримання та повноцінний розвиток своїх дітей.

Суд критично ставиться до посилань позивача та третьої особи на незадовільні санітарно-гігієнічні умови проживання, як на «не повну міру утримання та повноцінний розвиток дітей» та підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки вказане є підставою для застосування заходів відповідного впливу та проведення відповідної профілактичної роботи з відповідачкою, а не позбавлення її батьківських прав.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні «Хант проти України» зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Крім того, у своєму рішенні «Мамчур проти України» ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Більше того, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15ц , провадження № 61-36905св18 ).

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не надано суду жодного належного, достатнього та допустимого доказу того, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, її поведінка є винною, та такою, що не підлягає зміні в кращу сторону, а спосіб її життя є асоціальним, суд доходить висновку про недоведеність позивних вимог належними, достатніми та допустимими доказами, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині, слід відмовити.

Разом з цим, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги в частині стягнення аліментів є похідними, то у їх задоволенні слід також відмовити.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд дійшов переконливого висновку про те, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, через що вони не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог, через що дійшов обґрунтованого висновку про відмову у їх задоволенні в повному обсязі.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 128, 133, 141, 259, 263-265, 280-288, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд. 11; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ), третя особа - Служба у справах дітей Покровської міської ради (85300, Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд. 11; 8), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача протягом двадцяти днів зо дня отримання ним копії рішення.

Суддя А.І. Приваліхіна