Справа № 214/1149/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Ковтун Н.Г.

при секретарі - Гончар Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Кривому Розі, цивільну справу № 214/1149/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №62683 від 05.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованість в сумі 52180,05 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №62683, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ ФК «АЛАНД» заборгованість у розмірі 52180,05 грн. На підставі вчиненого виконавчого напису, 26.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №34271634 про стягнення з позивача на користь відповідача суми заборгованості за виконавчим документом. Окремо зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження не отримувала. 29.01.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вказує на те, що між нею та ТОВ «ФК «АЛАНД» відсутні будь-які правовідносини. В 2013 позивач уклала кредитний договір заява з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», за умовами якого позивач отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 9000 грн., зі строком повернення, що обумовлений датою закінчення банківської картки на яку зараховані кредитні кошти. Датою закінчення дії банківської картки був 2015 рік. Зазначає, що кредитний договір, за спливом часу у позивача не зберігся, у зв`язку з чим разом з даним позовом подано клопотання про витребування доказів. Враховуючи те, що кредитний договір було укладено позивачем з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а до нотаріуса про вчинення виконавчого напису звернувся ТОВ «ФК «АЛАНД», вбачається, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повинен був укласти з ТОВ «ФК «АЛАНД» договір відступлення прав вимоги. У зв`язку із чим, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №62683 виданий 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., стягнути витрати на правову допомогу та судовий збір.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021року зазначена справа передана на розгляд судді Ковтун Н.Г.

Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року було забезпечено позов за заявою позивача, шляхом зупинення у виконавчому провадженні ВП № 64271634, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною на підставі виконавчого напису № 62683 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича вчиненого 05 жовтня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЛАНД» грошових коштів до ухвалення рішення по справі.

Ухвалою суд від 09 квітня 2021 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та одночасно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни належним чином завірену копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 64271634 від 26.01.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 52180,05 грн.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.

Треті особи Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович письмових пояснень на позовну заяву не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

09 квітня 2021 року ухвалою суду витребувано докази за клопотанням позивача. Однак ухвала суду виконана не була.

Суд, відповідно до норм ч. 10 ст. 84 ЦПК України вважає за необхідне здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №62683 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірв 52180,05 грн.

На підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», 26 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. за вищевказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження №64271634.

Відповідно до даної постанови з заробітної плвти позивача здійснюється стягнення у вигляді основного боргу на користь відповідача у розмірі 52180,05 грн. Загальна сума стягнення з позивача за виконавчим провадженням №64271634 складає 52180,05 грн., дана обставина підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.01.2021 (а.с.12).

Вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із його невідповідністю вимогам закону та закінченням строку, в межаї якого можливо вчинити виконавчий напис.

Між позивачем та відповідачем ТОВ «ФК «АЛАНД» відсутні будь-які правовідносини.

Як вказано в позовні заяві, в 2013 позивач уклала кредитний договір заява з ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит», за умовами якого позивач отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 9000 грн., зі строком повернення, що обумовлений датою закінчення банківської картки на яку зараховані кредитні кошти. Датою закінчення дії банківської картки був 2015 рік.

За виконавчим написом до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про стягнення заборгованості з позивача звернулося ТОВ «ФК «АЛАНД».

Враховуючи те, що кредитний договір було укладено позивачем з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а до нотаріуса про вчинення виконавчого напису звернуввся ТОВ «ФК «АЛАНД», вбачаться, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повинен був укласти з ТОВ «ФК «АЛАНД» договір відступлення прав вимоги.

Витребувані у приватного нотаріуса Горай О.С. та у приватного виконавця Малкової М.Л. докази суду не надано.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на вказане та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

З матеріалів справи не вбачається, що будь-які з перелічених документів були надані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Таким чином наявність заборгованості позивача жодним документом не підтверджено.

Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику направлялось повідомлення письмова вимога про усунення порушень, а також повідомлення про переуступку права вимоги, а тому не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості перед стягувачем до вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Відповідач не спростував вказані обставини, документи, які були надані ним приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису до суду не направив.

Таким чином, наявність заборгованості позивача за кредитним договором у розмірі 52180,05 грн., жодним іншим документом не підтверджено.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 21.09.2021 у справі 910/10374/17, нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Позивач заперечує укладення з ТОВ «ФК «АЛАНД» будь-якого кредитного договору та отримання коштів в кредит від останнього, доказів про укладення такого, відповідачем не надано. З матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: виконавчий напис вчинено на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором після спливу 30 днів з моменту повідомлення боржника про усунення порушень та було встановлено, що заборгованість є безспірною.

Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування зазначених обставин не надав.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже твердження позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність документів, які б підтвердили зворотнє та відсутність спростування цього твердження відповідачем.

Оцінивши усі наявні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування позивачу понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. слід зазначити, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги. Будь-яких інших доказів суду не надано.

У зв`язку з вищевикладеним, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, на користь ОСОБА_1 з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви 908,00 грн. та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Застосовані судом заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, застосовані ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2021, продовжують діяти протягом 90 днів після набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 76-80, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №62683 від 05.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість в сумі 52180,05 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у загальному розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп. за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Застосовані судом заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, застосовані ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2021, продовжують діяти протягом 90 днів після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за ажресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ТОВ «ФК «АЛАНД», , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14 оф. 301.

Треті особи:

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса: 10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 16.

Суддя Н.Г. Ковтун