РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача Павлюка М.Г. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), Генерального штабу Збройних сил України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач), діючи через свого представника адвоката Павлюка М.Г., звернувся до суду з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), Генерального штабу Збройних сил України (далі - відповідачі), в якому просить стягнути з Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. 00 коп., з Генерального штабу Збройних сил України моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 травня 2011 року між позивачем та Міністерством оборони України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

В період із 2011 року по 16 березня 2015 року він проходив військову службу на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 . З якої в подальшому наказом начальника Генерального Штабу - Головнокомандуючого Збройних Сил України №552 від 29 вересня 2014 року його було увільнено та зараховано у розпорядження начальника Генерального Штабу Головнокомандуючого ЗС України.

У подальшому згідно до п. 4 Наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандуючого ЗС України №599 від 22 жовтня 2014 року його призначили на посаду старшого оперативного чергового командного центру штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ Збройних Сил України, при цьому вказана посада у зв`язку із скороченням штатів в строк до 20 березня 2015 року підлягала скороченню.

В період із 22 жовтня 2014 року по 10 березня 2015 року у зв`язку із серйозним погіршенням стану здоров`я ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, тому обов`язки за посадою фактично не виконував.

Проте, 16 березня 2015 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_4 був виданий наказ №43, згідно якого визначено, що полковника ОСОБА_3 слід вважати таким, що посаду здав та вибув до нового місця проходження військової служби з виключенням зі списків особового складу та усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказаний наказ був оскаржений у судовому порядку та визнаний протиправним.

Наказом №125 від 22 серпня 2015 року ОСОБА_3 було призначено тимчасово виконуючим обов`язків старшого офіцера мобілізаційного відділу організаційно-мобілізаційного управління штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »

В цей же проміжок часу на нього було накладено низку незаконних та необґрунтованих дисциплінарних стягнень, які також оскаржувалися позивачем в судовому порядку та судом визнано накази командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (№173 від 18 червня 2015 року, №403 від 03 листопада 2015 року та №492 від 17 грудня 2015 року), як такі, які порушували процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до наказу т.в.о. начальника Генерального штабу № 764в від 23 грудня 2015 полковника ОСОБА_3 , головного оперативного чергового командного центру штабу Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ, призначено старшим офіцером відділу напрямків Управління територіальної оборони Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №246 від 28 липня 2017 року позивача було призначено до складу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаду старшого офіцера відділу взаємодії управління територіальної оборони.

Згідно з розпорядженням Управління Служби Безпеки України у Рівненській області від 01 квітня 2019 року №43д було припинено доступ до державної таємниці ОСОБА_3 , як старшому офіцеру відділу взаємодії управління територіальної оборони управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 квітня 2019 року №119 та Витягу з наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №90 від 16 квітня 2019 року із 16 квітня 2019 року вважати полковника ОСОБА_3 , старшого офіцера відділу взаємодії управління територіальної оборони управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » таким, що справи та посаду здав та зарахований у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України. Також, вказано про залишення в списках особового складу та на фінансовому забезпеченні в управлінні оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на всіх інших видах забезпечення - у військовій частині НОМЕР_2 .

Протягом всього строку перебування у розпорядженні Сухопутних військ ЗС України ОСОБА_3 не було запропоновано рівнозначну або нижчу посаду, не пов`язану з допуском до державної таємниці.

Так, 08 травня 2019 року позивачем написано рапорт до Начальника відділу взаємодії управління територіальної оборони управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо того, що він не заперечує проти звільнення його з лав ЗСУ за пп. «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» по закінченню строку контракту, з подальшим поновленням на військовій службі у випадку задоволення поданих ним заяв в Генеральний штаб Збройних Сил України та суд.

Проте, відповідно до отриманого витягу з наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, генерал-лейтенанта Хомчака Р. №604 від 19 листопада 2019 року ОСОБА_3 дізнався, що його було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність).

На виконання цього наказу, відповідно до витягу з наказу командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 28 листопада 2019 року №282, із 28 листопада 2019 року його також було виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З метою відновлення свого гідного звання офіцера та задля продовження виконання свого військового обов`язку, ОСОБА_3 змушений був звернутись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказів в частині звільнення його з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) та щодо виключення зі списків особового складу частини та виключення з усіх видів забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №460/71/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано наказ №604 від 19 листопада 2019 року та п. 3 наказу №282 від 28 листопада 2019 року, зобов`язано поновити ОСОБА_3 на посаді старшого офіцера відділу взаємодії управління територіальної оборони управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 29 листопада 2019 року, стягнуто з оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29 листопада 2019 до 21 січня 2022 року в розмірі 513 688 грн. 32 коп.

Неодноразові судові засідання, судові справи, звернення за захистом до адвокатів, а також інші дії спрямовані на захист своїх прав в суді призвели до зміни звичайного ритму життя ОСОБА_3 , адже протягом більше як двох років він змушений був ходити в судові засідання скасовуючи явно протиправні накази свого вищого керівництва, відстоювати свою честь та гідність як офіцера та громадянина України.

Внаслідок прийняття ряду протиправних рішень щодо звільнення позивача з військової служби та виключення із списків особового складу частини у нього погіршилось самопочуття, проявилась нервозність та переживання. Ускладнились відносини в сім`ї, в колі друзів та колег. Протягом всього часу відстоювання своїх прав він не міг жити нормальним ритмом свого життя та змушений був звертатись за допомогою до лікарів психологів, проходити амбулаторне та профілактичне лікування з метою збереження свого здоров`я, яке значно погіршилось внаслідок протиправного відношення до нього.

Відповідачі порушили його психічне благополуччя, щиросердечну рівновагу особистості. Як наслідок, ОСОБА_3 втратив можливість продовжувати звичний для нього спосіб і режим існування. Ці зміни примушували його докладати додаткових та значних зусиль для організації свого життя.

11 січня 2023 року представник Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зокрема вказує, що сам факт оскарження у судовому порядку рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень не може бути єдиним доказом наявності моральної шкоди. Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини завданої моральної шкоди суду надано не було. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Позивачем не обґрунтовано з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір заявленої до стягнення суми моральної шкоди.

19 січня 2023 року представник Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_13 подала до суду відзив на позовну заяву, аналогічний за змістом відзиву Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача Павлюк М.Г. в судовому засіданні позов ОСОБА_3 підтримав з мотивів у ньому наведених.

Представник Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав повністю, з підстав викладених у відзиві, просив відмовити в його задоволенні.

Представник Генерального штабу Збройних Сил України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. 28 березня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи без участі та присутності відповідача, в якому просить врахувати доводи викладені у відзиві та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2022 року залишено без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, згідно п. 1 наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №208 від 04 квітня 2019 року на підставі розпорядження Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 01 квітня 2019 року №43д старшому офіцеру відділу взаємодії управління територіальної оборони управління територіальної оборони управління Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковнику ОСОБА_3 припинено доступ до державної таємниці.

Відповідно до п. 4 наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №90 від 16 квітня 2019 року старшого офіцера відділу взаємодії управління територіальної оборони Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вважати таким, що 16 квітня 2019 року справи та посаду здав та зарахований у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

08 травня 2019 року ОСОБА_3 подав рапорт начальнику відділу взаємодії управління територіальної оборони управління Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому вказав, що у зв`язку з позбавленням його допуску до державної таємниці і неможливості призначення на посаду, яка не передбачає такого допуску, він не заперечує проти звільнення його з лав ЗС України за пп. «к» п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» по закінченню строку контракту, з подальшим поновленням на військовій службі у випадку задоволення поданих ним заяв в ГШ ЗС України та суд. Поданий рапорт підписано начальником відділу взаємодії управління територіальної оборони управління Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковником ОСОБА_6 та ТВО начальника управління територіальної оборони управління Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковником ОСОБА_7 .

З доповіді від 20 травня 2019 на №14372 від 15 травня 2019 року тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу - заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_8 вбачається, що можливості розміщення у Сухопутних військах Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 на посадах, що не передбачають допуску до державної таємниці, немає. Крім того, зазначено, що відповідно до доповіді начальника Кадрового центру Збройних Сил України від 16 травня 2019 року №321/КЦ/1674 можливості розміщення у Збройних Силах України полковника ОСОБА_3 на посадах, що не передбачають допуску до державної таємниці, також немає.

У доповіді за вих. №4766 від 04 червня 2019 року командувач Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковник ОСОБА_9 повідомив про проведення бесіди 31 травня 2019 року з полковником ОСОБА_3 , колишнім старшим офіцером відділу взаємодії управління територіальної оборони управління Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який перебуває в розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, щодо подальшого використання зазначеного військовослужбовця. За результатами бесіди командиру військової частини НОМЕР_1 до 07 червня 2019 року наказано забезпечити направлення полковника ОСОБА_3 на медичне обстеження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами проходження військово-лікарської комісії підготувати документи до звільнення військовослужбовця за станом здоров`я або по закінченню строку контракту військовослужбовцем, у разі відсутності підстав до звільнення посадової особи за зазначеними вище підставами оформити документи до звільнення полковника ОСОБА_3 через службову невідповідність.

Як слідує з аркуша бесіди від 23 вересня 2019 року з полковником ОСОБА_3 , позивач висловив бажання скористатися своїм правом на оскарження рішень відповідних посадових осіб щодо скасування стягнення в позбавленні допуску з метою продовження військової служби, у випадку незадоволення його скарг скористатися звільненням зі ЗСУ по закінченню контракту.

ІНФОРМАЦІЯ_6 командувачем військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » генерал-лейтенантом ОСОБА_10 подано матеріали на звільнення полковника ОСОБА_3 з військової служби у запас за підпунктом «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», - через службову невідповідність.

26 вересня 2019 року командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенантом ОСОБА_11 підписано продовження подання з клопотанням про звільнення полковника ОСОБА_3 з військової служби у запас згідно підпункту «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - через службову невідповідність.

Листом №321/кц/3455 від 13 листопада 2019 року начальник Кадрового центру Збройних Сил України полковник ОСОБА_12 просив надати інформацію щодо наявності вакантних посад офіцерського складу шпк «підполковник», ВОС - 020100 «Управління бойовими діями (оперативною, бойовою підготовкою та планування бойових дій) військ - загальновійськова», тарифний розряд - 27, що не передбачають допуску до державної таємниці.

Вказаний лист було скеровано наступним адресатам: командувачу Повітряних Сил ЗК України, командувачу Військово-Морських Сил ЗС України, командувачу Десантно-штурмових військ ЗС України, командувачу Сил Спеціальних операцій ЗС України, начальнику Головного оперативного управління - заступнику начальника ГШ ЗСУ, начальнику Головного управління персоналу - заступнику начальника ГШ ЗСУ, начальнику Головного управління оборонного планування - заступнику начальника ГШ ЗСУ, начальнику військ зв`язку ЗС України - начальнику Головного управління та інформаційних систем ГШ ЗС України, начальнику Центрального управління охорони державної таємниці та захисту ГШ ЗС України, начальнику Головного управління військового співробітництва та миротворчих операцій ГШ ЗС України, командувачу Сил логістики ЗС України, начальнику Головного управління логістики ЗС України, начальнику Головного управління оперативного забезпечення ЗС України, начальнику Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, начальнику Головного управління морально-психологічного забезпечення ЗС України, начальнику Об`єднаного оперативного штабу ЗС України, начальнику Головного командного центру ЗС України, начальнику Головного управління підготовки, начальнику Центрального управління безпеки військової служби ЗС України, начальнику управління розвитку автоматизації ЗС України, Управління розвитку цивільно-військового співробітництва ЗС України, Управління зв`язків з громадськістю ЗС України, начальнику Головного військово-медичного управління, начальнику Управління верифікації ГШ ЗС України, директору Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України. Перелік розрахунку розсилки підписано начальником Кадрового центру Збройних Сил України полковником Вороніним Й.

Відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №604 від 19 листопада 2019 року полковника ОСОБА_3 , який перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього старшого офіцера відділу взаємодії управління територіальної оборони оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність).

Згідно з п. 3 наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №282 від 28 листопада 2019 року полковника ОСОБА_3 , який перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього старшого офіцера відділу взаємодії управління територіальної оборони управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », звільненого з військової служби наказом начальника Головного штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 19 листопада 2019 року №604 відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність), з 28 листопада 2019 року виключити із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Луцького об`єднаного міського військового комісаріату Волинської області.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року в справі №460/71/20 позов ОСОБА_3 до Генерального штаба збройних сил України, Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними та скасування наказів - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 19 листопада 2019 року № 604 в частині звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) полковника ОСОБА_3 . Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 28 листопада 2019 №282 в частині виключення із списків особового складу частини ОСОБА_3 . Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого офіцера відділу взаємодії управління територіальної оборони оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України з 29 листопада 2019 року. Стягнуто з оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29 листопада 2019 року по 21 лютого 2022 року включно в розмірі 513 688,32 грн. (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику). Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року в справі №460/71/20 залишено без змін.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року встановлено, що протягом перебування ОСОБА_3 у розпорядженні Сухопутних військ Збройних Сил України останньому не було запропоновано рівнозначну або нижчу посаду, не пов`язану з допуском до державної таємниці, та було звільнено у запас. Відповідачами не надано інформацію про наявність або відсутність нижчих або рівнозначних посад, які відповідають рівню військового звання, підготовці офіцера та не передбачають допуску до відомостей, що становлять державну таємницю.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення роботодавцем трудових прав працівника, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння йому моральної шкоди.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі і згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

На підставі викладених норм права, враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні підтверджено факт порушення прав позивача як військовослужбовця, яке полягало у незаконному звільненні у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність), а також незаконного виключення із списків особового складу частини та виключення із усіх видів забезпечення, що завдало моральних страждань позивачу, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг переживань, яких зазнав позивач в зв`язку з незаконним звільненням з військової служби, характер немайнових втрат, зокрема, враховано вимушені зміни у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення його прав та вважає справедливим визначити суму компенсації моральної шкоди у розмірі по 20 000 грн. 00 коп. з кожного відповідача.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

Твердження відповідачів, що сам факт оскарження у судовому порядку рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень не може бути єдиним доказом наявності моральної шкоди суд не приймає до уваги, оскільки за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 Кодексу законів про працю України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі по 200 грн. 00 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), Генерального штабу Збройних сил України про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з Генерального штабу Збройних сил України в дохід держави судовий збір у розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), місцезнаходження: АДРЕСА_2 , .

Відповідач - Генеральний штаб Збройних сил України, місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року.

Суддя О.О. Першко