Провадження № 22-ц/801/1237/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 рокуСправа № 127/21965/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/21965/22 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Іщук Т. П. у залі суду, повний текст якого складено 17 березня 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - в/ч НОМЕР_1 НГУ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не замовляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про стягнення матеріальної шкоди.

Позов мотивований тим, що 23 грудня 2021 року о 08:10 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Глибочицькій, 73 у м. Києві, при виїзді з прибудинкової території не надав перевагу у русі автомобілю марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та скоїв зіткнення з ним. У результаті ДТП автомобіль «ЗАЗ ДЕУ» отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником транспортного засобу марки «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , є відповідач.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Згідно з актом надання послуг № Ев.0012879 від 27 квітня 2022 року ТОВ «Автоцентр «ЄВРОПА-СЕРВІС» в/ч надано послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , на загальну суму 60 916,44 грн, у тому числі ПДВ - 10 152,74 грн.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила страхове відшкодування у розмірі 18 675,74 грн.

Ураховуючи, що розмір завданих збитків є більшим за страхову виплату, в/ч НОМЕР_1 НГУ просила суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром витрат та страховим відшкодуванням у розмірі 42 240,70 грн (60 916,44 грн - 18 675,74 грн) та судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2023 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) залучено до участі у справі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь в/ч НГУ НОМЕР_1 у відшкодування шкоди 2600 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що:

розмір страхового відшкодування визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком;

при отриманні суми страхового відшкодування у розмірі 18 675,74 грн, в/ч НОМЕР_1 НГУ погодилась із встановленим розміром шкоди та розміром виплаченого страхового відшкодування;

витрати (загальний розмір шкоди), понесені потерпілим на ремонт автомобіля, включають в себе також витрати на ремонт, не пов`язаний з пошкодженнями отриманими при ДТП;

позивачем не доведено, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика;

з відповідача на користь позивача підлягає стягненню франшиза, яка передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак при погодженні розміру страхового відшкодування її розмір не враховувався.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2023 року в/ч НОМЕР_1 НГУ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 15 травня 2023 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 травня 2023 року справу призначено до розгляду на 19 червня 2023 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

оскільки вартість майнової шкоди, завданої позивачу, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням;

калькуляція завданої шкоди здійснювалась до початку повномасштабного вторгнення рф, тому ціни на послуги та матеріали були зменшені у зв`язку із курсом долара США, який на той час становив 27,28 грн;

суд першої інстанції при розгляді справи не урахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2028 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16, від 21 лютого 2023 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, у яких Верховний Суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат, на відповідача як на винну особу покладається обов`язок відшкодувати потерпілому різницю між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача указує, що:

рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

суд правильно урахував, що позивач погодився на розмір страхового відшкодування, оскільки він був достатнім для здійснення відновлювальних робіт, відмовився від проведення експертного дослідження та підписав заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування;

позивачем не доведено, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 23 грудня 2021 року о 08:10 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Глибочицькій, 73 у м. Києві, при виїзді з прибудинкової території будинку не надав переваги у русі автомобілю марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по указаній вулиці, та скоїв зіткнення з ним, унаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Закриваючи провадження у справі, суд встановив винуватість ОСОБА_1 у вчиненні указаного правопорушення.

Власником транспортного засобу марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , є в/ч НОМЕР_1 НГУ.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу марки «Honda», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205916867 від 17 вересня 2021 року у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зі строком дії до 16 вересня 2022 року. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн, франшиза - 2 600 грн.

13 січня 2022 року страховиком проведено огляд автомобіля марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 , та складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), з яким ознайомився представник власника без зауважень.

З ремонтної калькуляції № 21-0510587 від 21 січня 2022 року слідує, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових складає 21 275,74 грн.

Відповідно до заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 02 лютого 2022 року сума страхового відшкодування, яка була погоджена з позивачем складає 18 675,74 грн.

14 березня 2022 року між позивачем та ТОВ «Автоцентр «Європа-Сервіс» укладено договір № 4АС/22 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу, в межах якого проведений ремонт транспортного засобу позивача.

З акта виконаних робіт № Ев.0012879 від 27 квітня 2022 року слідує, що вартість наданих послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу становить 60 916,44 грн.

28 квітня 2022 року указані кошти перераховано позивачем на рахунок ТОВ «Автоцентр «Європа-Сервіс».

З листа № 87-4 від 17 липня 2022 року слідує, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» прийнято рішення щодо виплати на користь ВЧ № НОМЕР_1 страхового відшкодування в сумі 18 675,74 грн.

18 липня 2022 року страхове відшкодування перераховано на банківський рахунок позивача.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з правовідносин стосовно стягнення матеріальної шкоди та ціна позову складає 42 240,70 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 Закон № 1961-IV встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закон № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що:

«відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IVстраховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Матеріалами справи встановлено, що згідно з актом огляду транспортного засобу від 13 січня 2022 року представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено огляд транспортного засобу марки «ЗАЗ ДЕУ», номерний знак НОМЕР_3 .

З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику указаного транспортного засобу страховиком складено ремонтну калькуляцію № 21-0510587 від 21 січня 2022 року.

02 лютого 2022 року в/ч НОМЕР_1 звернулась до страховика із заявою, зі змісту якої слідує, що сторони досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, що складає 18 675,74 грн.

Указане свідчить про те, що позивач, як потерпіла особа, та страховик врегулювали страховий випадок та досягли згоди про розмір страхового відшкодування, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилась.

З клопотанням про призначення у справі судової експертизи сторони не звертались.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведені оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки pacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18 (провадження № 61-13063св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 208/2600/17 (провадження № 61-7415св19).

Ураховуючи, що розмір страхового відшкодування визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, а не в порядку, визначеному пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, позивач скористався своїм правом на отримання страхового відшкодування від страховика відповідача, з розміром якого був згоден та вважав його достатнім для задоволення своїх майнових потреб, а витрати (загальний розмір шкоди) понесені потерпілим на ремонт автомобіля, включають в себе також витрати на ремонт, не пов`язаний з пошкодженнями отриманими при ДТП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено розміру сум, які відповідно до законодавства має відшкодувати заподіювач шкоди у разі недостатності суми страхового відшкодування, тобто ту обставину, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Разом з тим, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205916867 від 17 вересня 2021 року передбачена франшиза у розмірі 2 600 грн.

Згідно заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 02 лютого 2022 року при погодженні потерпілим та страховою компанією розміру страхового відшкодування розмір франшизи не враховувався.

Поняття «франшиза» міститься у статті 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування.

Застосування франшизи передбачено статтею 12 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 2600 грн.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за позивачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С. К. Медвецький

судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук