Справа № 466/9097/22
Провадження № 2/466/683/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«24» березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ПрАТ «Українська пожежно-страхова

компанія»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ ««Українська пожежно-страхова компанія»», позивач) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 21 625,29 грн. та судового збору в розмірі 2 481,00грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 15 листопада 2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 (далі страхувальник) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4728421.

У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе

зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

03 липня 2020 року близько о 15.05год. в м.Львові по вул.Замарстинівській, 112, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, чим останній скоїв адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на вищевказане, власник пошкодженого автомобіля марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до страховика - позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АО/4728421 від 15 листопада 2019 року.

Так, на підставі страхового акту №040/037/002225/20/1 від 11 вересня 2020 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 21 625,29 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №13737 від 11 вересня 2020 року.

Таким чином, загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за полісом №АО/4728421 від 15.11.2019 року потерпілому, склав: 21 625, 29 грн.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо

транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чим відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовленні на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптеки або призначенні медичним працівником).

Водночас, як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року, відповідач здійснив зіткнення з автомобілем марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого самовільно залишив місце ДТП.

Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право

власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом № АО/4728421 від 15 листопада 2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 11 вересня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №13737 від 11 вересня 2020 року.

З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу.

Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України (п.8 ч.2 ст.16), що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності № АО/4728421 від 15 листопада 2019 року.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2022 року зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений ухвалою строк відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву до суду не подано.

В судове засідання, яке було призначено на 24 березня 2023 року о 11.30 год. представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, подав клопотання, у якому просив розглядати справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

Відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 24 березня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що 15 листопада 2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4728421.

У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе

зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

03 липня 2020 року близько о 15.05год. в м.Львові по вул.Замарстинівській, 112, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, чим останній скоїв адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на вищевказане, власник пошкодженого автомобіля марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до страховика - позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АО/4728421 від 15 листопада 2019 року.

Так, на підставі страхового акту №040/037/002225/20/1 від 11 вересня 2020 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 21 625,29 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №13737 від 11 вересня 2020 року.

Таким чином, загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за полісом №АО/4728421 від 15 листопада 2019 року потерпілому, склав 21 625, 29 грн.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо

транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чим відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовленні на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптеки або призначенні медичним працівником).

Водночас, як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 30 липня 2020 року, відповідач здійснив зіткнення з автомобілем марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого самовільно залишив місце ДТП.

Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право

власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом № АО/4728421 від 15 листопада 2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 11 вересня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №13737 від 11 вересня 2020 року.

З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу.

Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

У зв`язку з вищенаведеним суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути в користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 21 625,29 гривень страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу, а також стягнути 2 481,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282, 284 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 9, 16, 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22.1, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

у х в а л и в :

Позов приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 21 625,29 грн. (двадцять одну тисячу шістсот двадцять п`ять гривень двадцять дев`ять копійок) завданих збитків в порядку регресу

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) понесених витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», , адреса: 04080, м.Київ, вул.Кирилівська, буд.40;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В. І. Кавацюк