Номер провадження: 22-ц/813/4384/23 Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л.В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.

Ігнатенко П.Я.

секретар Кузьміч Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката Голотової Маріанни Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Салтан Л.В. у справі №520/18082/19 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приморський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Київський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

04 липня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами.

Вимоги мотивував тим, що в кінці лютого 2022 року під час введення воєнного стану на території України, ОСОБА_1 віддала йому їхню дитину - ОСОБА_3 та виїхала за кордон.

На думку заявника, така поведінка ОСОБА_1 не є належним вихованням та утриманням дитини, оскільки від виконання цих обов`язків вона самоусунулася, не надає грошей чи іншого утримання, не відвідує дитину, не піклується про неї, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, духовним і моральним розвитком, не дбає про її нормальне самоіснування.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив суд задовольнити його заяву про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року за нововиявленими обставинами. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, його зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 задовольнити, визначивши місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком.

Короткий зміст рішення суду, що переглядається в апеляційному порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Київського районного суду

м. Одеси від 12 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами задоволено.

Скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року у цивільній справі № 520/18082/19 за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , треті особи: Приморський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Київський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приморський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Київський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини - задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_2 .

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 самоусунулась від догляду та виховання дитини ОСОБА_3 , а тому суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Голотова М.М., яка діє від імені ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року скасувати та винести нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити рішення суду Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року в силі.

Порушення норм процесуального права вбачає в тому, що судом першої інстанції проігноровано клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, яке було призначено на 21.07.2022 року (день ухвалення оскаржуваного рішення) через респіраторне захворювання у нього. Судом не було здійснено перевірку тієї обставини чи була належним чином повідомлена позивачка ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду справи, та всупереч ст. 223 ЦПК України, суд не вчинив дій щодо повторного виклику ОСОБА_1 , належного повідомлення всіх учасників справи, та отримання доказів такого сповіщення.

Щодо порушення норм матеріального права зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є хибними, оскільки зазначені ОСОБА_2 обставини у змісті заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, мали місце після 24.02.2022 року, тобто не підпадають під ознаки нововиявлених.

Зазначає, що ОСОБА_2 ототожнив із нововиявленими обставинами новий формат взаємовідносин між ним і ОСОБА_1 .

Після початку війни 24.02.2022 року, ОСОБА_2 фактично викрав дитину та не віддав матері, після того, як ОСОБА_1 почала наполягати на тому, що у зв`язку з початком війни, очевидним та вірним рішенням забезпечення належними умовами життя дитини, отримання освіти є тимчасове проживання в одній з країн Європи.

З метою виїзду за межі держави, ОСОБА_1 звернулася до

ОСОБА_2 з проханням, щоб він як батько дитини надав свою згоду на виїзд дитини, на що ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився та під виглядом одного із побачень із сином взяв його до себе і відмовився віддавати, порушуючи усі домовленості, встановлені висновком Київської районної адміністрації від 20.05.2021 року за №2811/01-11 щодо визначення способів участі батька у вихованні малолітнього сина.

Зазначала, що ОСОБА_1 вдалось умовити відповідача на те, що вона залишить сина на певний час у нього, та в той час організує оренду житла та пошук школи для сина в Польщі, після чого відповідач обіцяв надати згоду вивезти сина за кордон, проте в подальшому відмовився від цього.

Формулювання заявником "самоусунення від виховання дитини", на думку апелянта, як підстава для звернення до суду у порядку статті 423 ЦПК України суперечить законодавчому визначенню та тлумаченню "нововиявлені обставини", яке полягає у тому, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи, а не звернення до суду із заявою за результатом розгляду якої, змінено судове рішення по суті без правових підстав.

Позиція заявника на стадії апеляційного перегляду справи.

ОСОБА_2 правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Голотова М.М. в судовому засіданні надала пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги, уточнивши її вимоги, а саме просила скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року та направити справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 , його представник, адвокат Боброва С.М. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Треті особи у справі - Приморський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Київський територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили. Заяв чи то клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи на адресу суду не подавали.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місцем розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом, у якому просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 21.03.2014 року разом з нею, як матір`ю дитини (т.1 а.с. 2-5).

03 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою, у якій просив визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, як батьком дитини (т.1 а.с. 43-46).

22 січня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила відібрати у ОСОБА_2 малолітню дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати їй сина. Рішення в частині відібрання дитини допустити до негайного виконання (т.2 а.с. 1-2).

11 лютого 2020 року за №2363/01-11 Київською районною адміністрацією надано висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_1 (т.2 а.с. 35-38).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Відібрано у ОСОБА_2 малолітню дитину

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передано дитину матері ОСОБА_1 . Допущено до негайного виконання рішення суду в частині відібрання дитини. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено (т.2 а.с. 46-49).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про відкликання апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року. Апеляційну скаргу повернуто заявнику (а.с. 86-87).

04.07.2022 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року за ново виявленими обставинами.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та скасовуючи рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що наведені ОСОБА_2 обставини є нововиявленими. Суд вважав, що слід задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки ОСОБА_1 самоусунулась від догляду та виховання дитини.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права та неповного з`ясування всіх обставин справи.

Підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд урегульовано главою 3, розділу V ЦПК України.

Відповідно до ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення.

Саме до такої правової позиції дійшов Верховний Суд при розгляді 14 лютого 2018 року справи №147/325/13-ц.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що зазначені заявником ОСОБА_2 у заяві обставини, а саме те, що в кінці лютого 2022 року, під час введення воєнного стану та території України, ОСОБА_1 віддала йому дитину, ОСОБА_3 та виїхала за кордон, що свідчить, на його думку, про самоусунення ОСОБА_1 від виховання та утримання своєї дитини, з яким погодився суд першої інстанції, не є нововиявленими обставинами.

Тому, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами.

Оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом для продовження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається і прийняти нове судове рішення або відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що лише суд, який ухвалив судове рішення, уповноважений розглядати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду ( ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У висновках Верховного суду України, викладених в постанові від 15.07.2020 року у справі №466/543/14, у постанові від 23.10.2019 року у справі №570/2908/14-ц, зазначено, що: "коли суд першої інстанції задовольнив заяву про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалив нове рішення з урахуванням цих обставин, а суд апеляційної інстанції в межах апеляційного оскарження цього рішення дійде висновку про те, що обставини, які стали підставою перегляду судового рішення, не є нововиявленими, апеляційний суд відповідно до наданих йому частиною другою статті 307 ЦПК України 2004 року повноважень має право скасувати це рішення суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення питання щодо наявності підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами".

З огляду на викладене, та відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - передачі для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси, до повноважень якого законом віднесено вирішення питання щодо наявності підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За викладених обставин, зважаючи на те, що уточнення апеляційної скарги, про які заявлено скаржником під час судового розгляду справи не передбачено положеннями ст.364 ЦПК України, беручи до уваги заявлені вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з підстав вище викладених.

Повний текст постанови складено 04.04.2023 року.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Голотової Маріанни Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Київського районного суду

м. Одеси від 12 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко