Провадження №8/369/6/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Бугайовій М.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

предтставника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовомОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області про визнання правочину недійсним щодо нерухомого майна (житла малолітньої дитини)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення по справі №369/16020/19 від 14.07.2021 року у зв`язку нововиявленими обставинами, у якій просив суд переглянути судове рішення про захист житлових прав малолітньої дитини по справі №369/16020/19 від 14.07.2021 року, враховуючи зазначені нововиявлені обставини, що з`явилися після подання первісного позову до суду, визнати недійсним правочин - договір дарування нерухомого майна, серія та номер: 8147, виданий 15.11.2019, серія та номер: 8148, виданий 15.11.2019 та на підставі цього скасувати: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49707531 від 15.11.2019 18:41:29, приватний нотаріус Леденьов Іван Сергійович, Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49707657 від 15.11.2019 18:57:03, приватний нотаріус Леденьов Іван Сергійович, Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Заявник посилається на те, що після подання позову 13. 12. 2019 року про захист прав малолітньої дитини - ОСОБА_3 , який зареєстрований - АДРЕСА_1 , йому стало відомо, що 24 квітня 2021 року, під час виконання рішення суду №369/3971/17 про його вселення. Згідно акту про вселення ОСОБА_1 за адресою проживання малолітньої дитини, виявилося, що малолітня дитина не проживає за своєю адресою та була примусово виселена. Замість його малолітнього сина в будинку АДРЕСА_1 проживають особи, а саме громадські діячі ГО «ЯСА».

03 березня 2021 року (тобто після подання позовної заяви) будинок за адресою АДРЕСА_1 де з народження проживала його малолітня дитина, був зданий в оренду ГО «ЯСА», без збереження права на проживання малолітньої дитини.

Вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановления правильного рішення у справі, так як заявник ОСОБА_1 вважає, що на їх підставі можна зробити висновок про відсутність у малолітньої дитини захищених законом прав на проживання у власному житлі.

Дана обставина не була взята до уваги Київським апеляційним судом з підстав наявності її для подання позову.

18.11.2021 року Київський Апеляційний суд скасував це рішення суду по справі № 369/16020/19, вказавши наступне: докази про фактичне виселення дитини подані після подання позову помилково враховані судом першої інстанції. Судом мають бути враховані тільки - обставини, що існували на момент подання позову та про які є відповідні докази. Вважає дану обставину нововиявленою.

Враховуючи наведене, просив заяву задовольнити, скасувати вказане рішення суду та призначити справу до нового розгляду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Кузнєцов К.В. в судовому засіданні заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_5 та представник третьої особи Органу опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення заявника та представника відповідача, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію.

Позов мотивований тим, що він та його колишня дружина

ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 листопада 2019 року ОСОБА_4 подарувала належний їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, по АДРЕСА_1 своїй матері ОСОБА_5

ОСОБА_1 зазначав, що після народження їх малолітній син ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку, а тому укладення між відповідачами договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 15 листопада 2019 року спрямоване на позбавлення дитини єдиного житла та звуження обсягу його майнових прав, що суперечить статті 177 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Крім того, ОСОБА_4 є підозрюваною у кримінальній справі, а отже подарувала будинок та земельну ділянку з метою уникнення стягнення за результатами розгляду кримінальної справи, що свідчить про фіктивність оспорюваних правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив:

- визнати недійсними договори дарування нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки на

АДРЕСА_1

від 15 листопада 2019 року;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна № 49707531 та № 49707657 від 15 листопада 2019 року, прийняті приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І. С.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 14 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку на АДРЕСА_1 , посвідчений 15 листопада 2019 року приватним нотаріусом

Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І. С. за реєстровим № 8147.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:005:0002, площею 0,141 га, на

АДРЕСА_1 , посвідчений 15 листопада 2019 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І. С. за реєстровим № 8148.

Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49707531, від 15 листопада 2019 року, проведену приватним нотаріусом Леденьовим І. С.

Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49707657, від 15 листопада 2019 року, проведену приватним нотаріусом Леденьовим І. С.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21 жовтня 2019 року № 820 про надання ОСОБА_4 дозволу на відчуження нерухомого майна на АДРЕСА_1 є незаконним, оскільки внаслідок такого відчуження сервітут малолітнього ОСОБА_3 на вказане майно припинився, а права та інтереси дитини залишились незахищеними.

Суд вважав, що договори дарування житлового будинку та земельної ділянки від 15 листопада 2019 року укладені між ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 суперечать інтересам малолітнього ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня

2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд виходив із того, що позивач не довів, що оспорювані договори дарування не були спрямовані на реальне настання правових наслідків (фіктивність правочину). Право власності обдаровуваної ОСОБА_5 на отримувану у дар нерухомість зареєстровано в установленому законом порядку, що свідчить про настання реальних наслідків правочинів.

Крім того, апеляційний суд вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що дозвіл на вчинення оспорюваних правочинів щодо нерухомого майна, право користування яким мав малолітній

ОСОБА_3 , був наданий Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області не за поданням служби у справах дітей, а на підставі рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини, оскільки відповідно до частини четвертої статті 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування, яким у цій справі є Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області.

Встановивши, що на підставі договорів дарування від 15 листопада 2019 року новим власником житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_1 стала баба малолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_5 , яка у заяві, поданій до органу опіки та піклування, гарантувала після прийняття в дар нерухомості зберегти право дитини на проживання та користування житловим будинком, реєстрація за вказаною адресою ОСОБА_3 залишилася незмінною, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оспорювані правочини не суперечать інтересам дитини, не звужують обсяг існуючих майнових прав та не порушують гарантії збереження прав дитини на житло.

26 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада

2021 року, яку просив скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Із врахуванням наведених норм, нововиявленими обставинами є обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність певних умов, а саме: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, те, що такі обставини є істотними для розгляду справи та вирішення спору, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Таким чином, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Необхідно відзначити, що у з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має значення факт та момент встановлення відповідних обставин заявником та характер цих обставин, як доказів у справі.

Згідно положень п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Обставина, на яку посилається ОСОБА_1 , а саме рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року, не є нововиявленою обставиною, оскільки вказане рішення скасовано постановою Київського апеляційного суду від від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що усі доводи заявника, викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованими, а обставина, зазначена нею не є нововиявленою, а отже не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Усі обґрунтування заяви зводяться до незгоди позивачки з ухваленим по суті справи рішенням, а тому в задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст. ст.260-261,423,429 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Дубас