Справа № 143/38/22
УХВАЛА

Іменем України

20.06.2023 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

за участю секретаря Затоковенко Т.О.,

розглянувши у приміщенні Погребищенського районного суду Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за будівельні матеріали, побутову техніку та за ремонтні послуги,-

Встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за будівельні матеріали, побутову техніку та за ремонтні послуги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Самородова О.П. в судове засідання, призначене на 20.06.2023 року, не з`явилися, натомість 20.06.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самородова О.П. через систему «Електронний суд» надіслала до суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що вона знаходиться у відпустці (а.с. 166-168).

На підтвердження поважності причини неявки у судове засідання представник позивача - адвокат Самородова О.П. до клопотання долучила довідку, видану Радою адвокатів Вінницької області від 15.06.2023 року № 175 про те, що адвокат Самородова О.П. знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати з 19.06.2023 року по 01.07.2023 року включно (а.с. 168).

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Казеко О.І. в судове засідання, призначене на 20.06.2023 року, не з`явилися, хоча повідомлялися про день, час та місце розгляду справи в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, про причини неявки суд не повідомили (а.с. 160, 163, 164).

За таких обставин в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач з метою представництва своїх інтересів у суді 15.12.2021 року уклав із адвокатом Самородовою О.П. договір про надання правової допомоги №б/н з делегуванням адвокату всіх прав, наданих законом позивачу (а.с. 26).

14.02.2022 року суддею ухвалено відкрити провадження у справі та її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 38, 39).

Так, в судове засідання, призначене на 07.04.2023 року, позивач та його представник - адвокат Самородова О.П. не з`явилися. Проте, 07.04.2023 року представник позивача - адвокат Самородова О.П. через систему «Електронний суд» до канцелярії суду подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з зайнятістю в слідчому експерименті в кримінальному провадженні (а.с. 149, 150).

В судове засідання, призначене на 16.05.2023 року, позивач та його представник - адвокат Самородова О.П. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа, яким направлялась судова повістка про виклик до суду представнику позивача - адвокату Самородовій О.П. (а.с. 156), причин неявки суду не повідомили.

В судове засідання, призначене на 20.06.2023 року, позивач та його представник - адвокат Самородова О.П. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа, яким направлялась судова повістка про виклик до суду представнику позивача - адвокату Самородовій О.П. (а.с. 165).

Натомість, 20.06.2023 року представник позивача адвокат Самородова О.П. через систему «Електронний суд» надіслала до суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що вона знаходиться у відпустці (а.с. 166).

Згідно із складеними секретарем судових засідань довідками від 07.04.2023 року, від 16.05.2023 року та від 20.06.2023 року на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, оскільки учасники судового процесу в судові засідання не з`являлись (а.с. 151, 159, 169).

При цьому суд відзначає, що між представником позивача - адвокатом Самородовою О.П. та судом здійснювався документообіг шляхом направлення електронних документів (судових повісток про виклик до суду, ухвал та інших процесуальних документів) із використанням адреси електронної пошти представника позивача, а саме , яка зазначена у позовній заяві та клопотаннях /заявах представника позивача та з якої на адресу суду направлялись відповідні процесуальні документи (а.с. 1, 69-72, 88, 89, 99, 100, 149, 150, 166-168).

Відтак, при направленні на адресу представника позивача адвоката Самородової О.П. супровідних листів із судовими повістками про виклик до суду, судом було дотримано вимог цивільного процесуального законодавства, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, сформульованою у постанові від 13.07.2022 року у справі №761/14537/15-ц.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України.

Положенням п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач та його представник 16.05.2023 року та 20.06.2023 року повторно не з`явилися в судове засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у відсутності позивача не подано.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Поважність причини неявки позивача враховується при першій неявці.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Наведене кореспондується із правовими висновками, викладеними у ряді постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року, від 26 жовтня 2022 року у справі № 758/3200/19.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Ураховуючи, що позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання та не звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за будівельні матеріали, побутову техніку та за ремонтні послуги без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.257, ст.ст. 258-260, 354 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за будівельні матеріали, побутову техніку та за ремонтні послуги - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення через Погребищенський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 21.06.2023 року.

Суддя