ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2021 року (час ухвалення судового рішення з 17:14:47 (17.11.2021 року) до 09:41:57 (18.11.2021 року), дата виготовлення повного тексту судового рішення - 06 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким:

визнати незаконним та скасувати рішення 31 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 26.02.2014 року №1477/14 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині, викладеній в п.п.5, 5.1 Додатку №1 про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та в частині, викладеній в п.п.6, 6.1 Додатку №1 про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.04.2014 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.04.2014 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначається, що позивачці на підставі Державного акту №1048 серії ХР 25-00-35145 від 18.12.1995р. на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га на території Циркунівської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 .

З 1995 року до теперішнього часу позивач регулярно сплачує податок за користування землею, та придбала будівельні матеріали, на земельній ділянці встановлений п`ятитонний контейнер. Земельна ділянка огороджена забором, встановлені ворота з калиткою. Восени 2013р. вказана земельна ділянка була включена до меж м.Харкова та перейшла під територіальну юрисдикцію Харківської міської ради Харківської області. Земельна ділянка знаходиться у Київському районі м.Харкова. 03.04.2014 з метою зміни адреси земельної ділянки позивачка подала до Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Харківської області усі необхідні документи. Листом Управління містобудування та архітектури ХМР від 30.04.2014 №К-2-6503/1-14.08-39 повідомило, що після підготовки та узгодження згідно регламенту питання щодо зміни адреси земельної ділянки, проект рішення буде винесено на розгляд сесії ХМР. З кінця 2013 р. та у 2014р. на території належної позивачці земельної ділянки стали з`являтись невідомі люди, які вказали, що вони є новими власниками земельної ділянки. З пред`явлених документів позивачці стало відомо про рішення 31 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 26.02.2014 року №1477/14, згідно якого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 отримали у власність земельні ділянки.

В 2014 році позивачка звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовом про захист порушеного права власника, усунення перешкод володіння та користування спірною ділянкою, який було задоволено. На теперішній час наявність оскаржуваного рішення ХМР та виданих на його підставі свідоцтв про право власності на земельні ділянки громадянам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перешкоджають в реалізації законних прав власника, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2021 року позов задоволений.

Визнане незаконним і скасоване рішення 31 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 26.02.2014 року №1477/14 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині, викладеній в п.п. 5, 5.1 Додатку №1 про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та в частині, викладеній в п.п. 6, 6.1 Додатку №1 про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ;

Скасоване свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.04.2014 за індексним №20124647 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :12:045:0079, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , і свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.04.2014 за індексним № 20090678 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :12:045:0080, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 .

Стягнуто з Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рівний частках витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн, тобто по 302 грн 67 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, які долучені до відзиву на позов, та якими спростовується факт накладення меж земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також те, що огороджена позивачкою земельна ділянка є саме тією земельною ділянкою, яка виділена їй у власність згідно державного акта від 18 грудня 1995 року.

Харківська міська рада з посиланням на подані нею документи наполягає, що земельні ділянки, виділені у власність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , за станом на грудень 1995 року знаходилися у межах міста Харкова, і за станом на час формування зазначених земельних ділянок (початок 2014 року) в управлінні Держземагенства у м.Харкова була відсутня інформація про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, передані їй у власність у 1995 році.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Циркунівської сільської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області № 1032 від 14 грудня 1995 року ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в районі новобудови АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення 18 грудня 1995 року Циркунівською сільською радою народних депутатів видано ОСОБА_1 державний акт № 1048 серії ХР 25-00-35145 на право приватної власності на землю.

6 вересня 2012 року Верховною Радою України прийнято постанову «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» № 5215-УІ, на підставі якої 24 жовтня 2012 року Харківською міською радою прийнято рішення «Про впорядкування найменувань», згідно якого земельній ділянці була присвоєна нова адреса: АДРЕСА_1 .

Рішенням 31 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 26.02.2014 року №1477/14 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» (п.п.5, 5.1; п.п.6, 6.1 Додатку №1) виділено ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ; виділено ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 квітня 2014 року на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :12:045:0080, розташована у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 квітня 2014 року належить земельна ділянка з кадастровим номером :12:045:0079, розташована у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 , Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Циркунівської сільської ради Харківського району від 14 грудня 1995 року, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю від 18 грудня 1995 року №ХР25-00-35145, який видано ОСОБА_1 , визнання права власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року (справа № 640/7613/15), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 вересня 2016 року вищевказані судові рішення залишені без змін.

Рішеннями судів у справі № 640/7613/15 встановлено, що в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку від 18 грудня 1995 року, виданому ОСОБА_1 , вказано план зовнішніх меж земельної ділянки, опис меж земельної ділянки, міститься підпис та прізвище інженера-землевпорядника Думіна Ю.В ..

Державний акт на земельну ділянку зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1048.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року (справа №640/10457/14), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року і постановою Верховного суду від 16.12.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме заборонено ОСОБА_2 і ОСОБА_3 порушувати права ОСОБА_1 на безперешкодне володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 (первісна адреса - АДРЕСА_1 ), в тому числі руйнувати огорожу земельної ділянки та завдавати шкоди розташованим на ній будівельним матеріалам, проводити на ній землевпорядні та будівельні роботи.

У межах розгляду цивільної справи №640/10457/14-ц судом призначалася земельно-технічна експертиза, згідно висновку якої площа земельної ділянки ОСОБА_1 за фактичним розташуванням огорожі складає 0,0913 га.; після накладання земельних ділянок фактична площа земельної ділянки ОСОБА_2 складає 0,0962 га., ОСОБА_3 - 0,0461 га.; межі земельних ділянок, які встановлені ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право власності нa нерухоме майно від 07 квітня 2014 року, актів встановлення земельних меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 30 жовтня 2013 року накладаються з межами земельної ділянки за фактичним розташуванням огорожі ОСОБА_1 ..

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ХМР від 26.02.2014 №1477/14 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині п.п. 5., 5.1, 6, 6.1 Додатку 1 щодо виділення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , без нотаріально посвідченої згоди землекористувача ОСОБА_1 на вилучення, та без відповідного вилучення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладаються сформовані земельні ділянки відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , призвело до порушення прав позивачки щодо мирного володіння своїм майном, яке гарантовано також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.22 ЗК України (у редакції за станом на грудень 1995 року ) право власності на землю або право користування наданою

земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними

організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і

одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на

умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на

місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності

або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею

посвідчується державними актами, які видаються і реєструються

сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних

депутатів (ст.23 ЗК України у редакції за станом на грудень 1995 року).

Відповідно до пункту 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

У межах розгляду цієї справи встановлено, що ОСОБА_1 у грудні 1995 року у встановленому законом порядку, який діяв на той час, набула право власності на земельну ділянку площею 0,1 га на території Циркунівської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обгрунтовує завлені вимоги тим, що оскаржуваними рішеннями органу місцевого самоврядування - Харківської міської ради, у лютому 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виділені земельні ділянки, які накладаються на земельну ділянку, що належить позивачці.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об`єктивних і суб`єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у статті 141 ЗК України і є вичерпним.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Аналіз вищенаведених норм та обставин, встановлених у межах розгляду цієї справи дає підстави для висновку про те, що рішенням Харківської міської ради, на підставі якого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 отримали у власність земельні ділянки у АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , неправомірно частково припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , власником якої вона є з грудня 1995 року.

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Стосовно доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції доказів, долучених Харківською міською радою до відзиву на позов, слід зауважити, що такі докази і, відповідно, дані які вони містять, досліджувалися судами у межах розгляду справи № 640/7613/15 і справи №640/10457/14, на які обґрунтовано послався суд першої інстанції.

Рішеннями судів у справах № 640/7613/15 і №640/10457/14, учасником яких була і Харківська міська рада, встановлено, що ОСОБА_1 володіє і користується земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності з 1995 року, а земельні ділянки, які надані у власність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , частково накладаються на земельну ділянку ОСОБА_1 (ч.4 ст.82 ЦПК України). При цьому судовим рішення, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборонено порушувати права ОСОБА_1 на безперешкодне володіння, розпорядження і користування земельною ділянкою саме у межах огорожі, яка встановлена на її земельній ділянці.

Отже, твердження апеляційної скарги про те, що фактично огороджена ОСОБА_1 земельна ділянка не є земельною ділянкою, на яку їй виданий державний акт на право власності, не є обґрунтованою, зважаючи на докази, які подані Харківською міською радою.

Доводи апеляційної скарги з урахуванням практики Європейського суду з прав людини у питанні застосування і тлумачення п.1 статті 6 Конвенції (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) не потребують детальної оцінки з урахуванням характеру спору, наданих у справу доказів, встановлених фактичних обставин та правових позицій сторін спору.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2023 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов