справа № 361/1816/20
провадження № 2/361/158/23
УХВАЛА

13 лютого 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки і чоловіка без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а. с. 72-76), просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як жінки та чоловіка без шлюбу у період з жовтня 2013 року по 18 вересня 2015 року; визнати їхнім спільним майном автомобіль Nissan Qasgqai, 1.6, 2013 року випуску; у порядку поділу спільного майна визнати за нею і ОСОБА_2 , за кожним, право на частку цього автомобіля; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в розмірі 162500 грн. як грошову компенсацію вартості належної їй частки спільного сумісного майна (спірного автомобіля).

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року провадження у даній справі відкрито, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

04 вересня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження у цій справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача адвокат Попович В.С. у судовому засіданні, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилася у судове засідання без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, неявка позивача перешкоджає вирішенню судом спору, просив суд на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні свого представника підтримав.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У ч. 13 ст. 128 ЦПК України передбачено, що за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

12 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про отримання нею судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, у зв`язку з чим про розгляд справи 13 вересня 2022 року та 13 лютого 2023 року вона була повідомлена належним чином шляхом направлення їй SMS-повідомлень на вказаний у заяві номер телефону, які позивачу були доставлені, що підтверджується довідками про доставку цих повідомлень.

13 вересня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Новікова В.О. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що позивач повинна була надавати пояснення у судовому засіданні призначеному на 13 вересня 2022 року на 11.00 год., однак позивач ОСОБА_1 перебуває у відрядженні та з`явитися у це судове засідання можливості вона не має. Також вказувала на те, що вона (представник позивача) буде знаходитись у Шевченківському УП ГУ НП під час допиту як потерпілої у кримінальному провадженні, тому у судове засідання з`явитися вона теж можливості не має. Заява про розгляд справи за відсутності позивача ОСОБА_1 до суду не надходила.

13 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження поважності обставин неявки сторони позивача у судове засідання, суд визнав неявку сторони позивача у судове засідання без поважних причин.

13 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку їй SMS-повідомлення із зазначенням дати і часу судового розгляду справи за її позовом, повторно не з`явилася у судове засідання, про причини неявки суд вона не повідомляла, заяву про подальший розгляд справи за її відсутності до суду вона теж не подавала.

У ч. 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз норм ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе за наявності встановлення судом двох таких обставин: повторної, тобто другої підряд неявки у судове засідання позивача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, та ненадходження від позивача до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Повторна неявка позивача у судове засідання є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 та від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі Осман проти Сполученого королівства та від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі зазначив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового розгляду, 13 вересня 2022 року та повторно 13 лютого 2023 року у судове засідання не з`явилася без поважних причин, заява про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходила, неявка позивача перешкоджає вирішенню судом даного спору по суті.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації вартості частки майни підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 13, 43, 44, 128, 223, 257, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки і чоловіка без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.