Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/100/22
Провадження № 2/494/76/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2023 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Лебединського С.Й.,
за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом адвоката Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірми Основа» «Про стягнення вартості майнового паю та орендної плати за користування майном», -
Представник позивача, звернувшись до суду із цим позовом просив:
вартість майнового паю в сумі 36 902 (тридцять шість тисяч дев`ятсот дві) гривні;
орендну плату за користування майном у розмірі 6 642 (шість тисяч шістсот сорок дві) гривні.
На обґрунтування поданого позову представник позивача вказував, що ОСОБА_1 02 вересня 1979 р. був прийнятий на роботу в члени КСП ім. Котовського (с. Донське Березівського району Одеської області). Далі КСП ім. Котовського було реорганізовано у Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Котовського. З 2004 р. ТОВ було реорганізоване у ТОВ «Агрофірма Основа», де позивач продовжив роботу. 05 грудня 2012 р. позивач був звільнений з вказаного підприємства. За час роботи у КСП та його правонаступниках позивач отримав право та йому був нарахований майновий пай в сумі 22 901 гривні, або 0,424% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, на підтвердження чого він отримав свідоцтво про право власності на майновий пай ОД №595. Також, він отримав майновий пай в сумі 14 001 гривні, або 0,259% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, на підтвердження чого він отримав свідоцтво про право власності на майновий пай ОД IV №207. Майнові сертифікати були видані Степанівською сільською радою Березівського району Одеської області. Загальна сума майнових паїв складає 36 902 гривні. Розпаювання майна в натурі не відбувалось. Усе майно по акту прийому - передачі від 24 березня 2010 р. було передано у користування відповідачу «Агрофірмі Основа». Декілька років відповідач сплачував орендну плату за користування майном, а потім без будь яких пояснень припинив виплати. На час звернення до суду вказане майно продовжує знаходитися у користуванні відповідача, в натурі воно не виділено. повертати його вартість або платити за користуванням ним добровільно відповідач відмовляється.
Також, представник позивача та позивач просили розглянути справу за їхньою відсутністю.
Відповідач повідомлявся належним чином неодноразово, проте до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву на розгляд справи за його відсутності та відзив не подавав.
За таких обставин та враховуючи позицію позивача суд вважає за можливе розглянути справу із винесенням заочного рішення, відповідно до положень ст.ст.280-282 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.
За змістом положень ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 р.. Членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.
Приписами ст.7 цього ж Закону передбачено, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.
Як зазначено у ст.9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.
Отже, наведеною ч.3 ст.9 вказаного Закону передбачений спосіб захисту прав та інтересів членів КСП. Згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай у тому числі у грошовому виразі.
Положеннями ч.ч.1,2,4 ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як встановлено судом позивач з 02 вересня 1979 р. був прийнятий на роботу та став членом КСП ім. Котовського (с. Донське Березівського району Одеської області), яке декілька разів реорганізовувалось і останнім правонастуником якого з 2004 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа», відповідач по справі. 05 грудня 2012 р. позивач був звільнений з вказаного підприємства за власним бажанням.
Також, судом встановлено, що за час роботи у КСП та його правонаступниках позивач отримав право на майнові паї у пайовому фонді майна членів підприємства, що підтверджується майновими сертифікатами виданими Степанівською сільською радою Березівського району Одеської області:
майновий пай в сумі 14 001 гривні, або 0, 259% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, свідоцтво про право власності на майновий пай ОД IV №207 від 17 квітня 2001 р.;
майновий пай в сумі 22 901 гривні, або 0, 424% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, свідоцтво про право власності на майновий пай ОД №595 від 08 жовтня 2013 р..
На час розгляду справи майно знаходиться у користуванні підприємства відповідача по акту прийому - передачі від 24 березня 2010 р., орендна плата за користування майно та виділення вартості майнового паю у тому числі при виході з підприємства не проводилась.
З огляду на все вищевикладене суд вважає, що права позивача передбачені положеннями ст.41 Конституції України та Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 р. порушуються діями відповідача, у зв`язку з чим позивач потребує судового захисту. А поданий позов задоволенню
Керуючись ст.ст.10,13, 81,89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов адвоката Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» «Про стягнення вартості майнового паю та орендної плати за користування майном» - задовольнити.
вартість майнового паю в сумі 36 902 (тридцять шість тисяч дев`ятсот дві) гривні;
орендну плату за користування майном у розмірі 6 642 (шість тисяч шістсот сорок дві) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: _______________________________________________ -