Справа № 368/329/22
Рішення

Іменем України

"07" червня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про припинення обов`язку сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 р. було розірвано шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 07.07.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонської районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 833.

Від спільного шлюбу вони мають чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.08.2021 року з неї було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання спільних дітей у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, на даний час, відсутні підстави для стягнення з неї аліментів, оскільки діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

А тому просить припинити стягнення аліментів з неї на користь відповідача, відкликати судовий наказ з примусового виконання та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 р. було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 07.07.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонської районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 833.

Від спільного шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.08.2021 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання спільних дітей у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 вважає, що підстави для стягнення з неї аліментів на утримання дітей відсутні, оскільки спільні з ОСОБА_2 діти на даний час не проживають, а проживають з нею та перебуває на її утриманні.

Зокрема, до початку війни Росії проти України, яка розпочавсь 24.02.2022 р., ОСОБА_1 проживала в Італії. Після початку війни вона повернулася в Україну щоб забрати дітей та вивезти їх за кордон. 08.03.2022 р. ОСОБА_1 разом з дітьми виїхала до Румунії.проживають.

На даний час ОСОБА_1 з дітьми повернулась до України, і діти проживають постійно з нею.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частина 2 статті 181Сімейного кодексу України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину має той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Так як спільні з відповідачем діти не проживають, а проживають з позивачкою та на даний час знаходяться на її утриманні, а позивач продовжує стягувати аліменти на утримання дітей на свою користь то наведене суперечить вказаним вище положенням сімейного законодавства та не відповідає принципу рівності прав і обов`язків батьків щодо своїх дітей.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно з ч.4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналіз даних положень чинного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право того з батьків, з яким проживає дитина на отримання аліментів на утримання спільних дітей. Відтак саме з місцем проживання дитини закон пов`язує можливість стягнення аліментів на утримання дітей.

Статтею 273 Цивільного процесуального кодексу надано право того з батьків, з якого стягуються аліменти на утримання дітей, звернутися до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів у випадку, коли підстави для такого стягнення, які існували на момент ухвалення відповідного судового рішення, відсутні.

Зважаючи на зазначене, ОСОБА_1 вказує на наявність підстав для припинення стягнення з неї аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей на користь ОСОБА_2 , а саме на його утриманні.

Таким чином, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 суперечить підставам їх встановлення та принципу рівності прав і обов`язків батьків щодо своїх дітей.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дітей з матір`ю, з якої стягуються аліменти на користь батька на їх утримання, є істотною обставиною для звільнення позивачки від сплати аліментів.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право ОСОБА_1 шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дітей.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з неї аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, 180, 181, 182, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно судового наказу №368/798/21 від 25.08.2021 року Кагарлицького районного суду Київської області.

Відкликати судовий наказ №368/798/21 від 25.08.2021 року Кагарлицького районного суду Київської області щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання чотирьох неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісячно з примусового виконання Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління МЮ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2023 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.