Справа № 212/4418/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.,

секретар судового засідання - Івашко А.А.

за участю представника заявника - адвоката Брюховецького М.М.,

у цивільній справі №212/4418/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Металургійного району міста Кривого Рогу, про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, відповідно до яких вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є племінницею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті якої відкрилася спадщина на зазначену квартиру. ОСОБА_2 доводилась заявниці тіткою, тому у встановленому порядку та у встановлений законом термін, звернулася до відповідних нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , проте, нотаріусом, який приймав заяву про прийняття спадщини було з`ясовано, що у неї відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем, тому змушена була звернутися до суду із зазначеною заявою.

16 вересня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Брюховецький М.М. заяву підтримав з наведених підстав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник виконавчого комітету Металургійного району у місті Кривий Ріг, не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника заявниці, свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона є рідною сестрою заявниці ОСОБА_1 .. Їх батько ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є між собою рідними братом та сестрою. Після смерті їх тітки ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру, але прийняти спадщину ОСОБА_1 не має можливості, бо в документах тітки є помилки в написанні її дошлюбного прізвища, тому нотаріусом було рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду за місцем її проживання із зазначеною заявою. За життя тітки вони спілкувалися, щороку їздили до неї в гості, а коли тітка стала хворіти воно з сестрою почергово доглядали за нею та проживали разом з нею.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_2 є тіткою його дружини ОСОБА_1 , тобто рідною сестро батька ОСОБА_1 , з якою він познайомився на своєму весіллі. За життя ОСОБА_2 вони постійно з нею спілкувалися, їздили до неї в гості в м. Севастополь, а коли вона стала хворіти, то його дружина за нею доглядала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що її рідний дід з боку матері є рідним братом ОСОБА_2 , яка проживала в м. Севастополь та до якої вони щоліта їздили в гості на море. Коли ОСОБА_2 стала хворіти її доглядали - сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Так, з матеріалів справи встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 19 грудня 2000 року, Довгинцівським РВ Криворізького МВ УМВС України у Дніпропетровській області, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - село Богате, Івнянського району, Бєлгородської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7);

згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , складеного російською мовою, виданого 27 листопада 1963 року «Богатенским сельским советом» « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - «с.Богатое Ракитянского района Белгородской области РСФСР», батьками якої зазначені: " ОСОБА_8 " та " ОСОБА_9 » (а.с.10);

13.10.1984 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище " ОСОБА_11 " (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 18.02.2020 року серії НОМЕР_3 , Івнянським районним бюро ЗАГС Івнянського районного Управління МВС Курської області, складеного російською мовою, батько заявниці - " ОСОБА_8 ", народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого зазначені : " ОСОБА_12 " та " ОСОБА_13 " (а.с.11).

Батько заявниці - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 01.10.2018 року, Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).

ОСОБА_14 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , в с. Богате, Івнянського району, Курской області, батьками якої зазначені " ОСОБА_12 " та " ОСОБА_13 " , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_5 (а.с.16).

Кашлакова ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_17 було присвоєно прізвище " ОСОБА_18 " (а.с.15), якій за життя було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце народження - село Богате, Івнянського району, Бєлгородської області, з 31.08.1976 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Як вбачається з наданих заявницею документів, виданих на ім`я « ОСОБА_19 », в період часу з 20.05.1955 року по 04.12.1963 року, тобто до реєстрації шлюбу з ОСОБА_16 : Військового квитка, Членського білета, Посвідчення, Комсомольського квитка, Свідоцтва № НОМЕР_7 виданого 06.06.1959 року, ОСОБА_20 (а.с.17-19), та відповідно свідоцтва про народження, правильне написання дошлюбного прізвища ОСОБА_2 є « ОСОБА_21 », тобто в свідоцтві про шлюб помилково зазначено її прізвище як « ОСОБА_22 ».

ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла « ОСОБА_23 » в м. Севастополь, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.02.2020 року, 99200001 Відділом запису актів громадського стану Балаклавського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя (а.с.8).

Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданим 27.11.2017 року відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя (а.с.20).

15.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася у відповідні нотаріальні органи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним факт родинних відносин, відповідно до якого заявник ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2 , оскільки батько ОСОБА_1 - ОСОБА_6 є рідним братом ОСОБА_24 , тому враховуючи, що цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, які полягають в тому, що підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, отже , суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим задовольняє її у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76 -83, 89, 263-265, 293-294, 315 - 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Металургійного району міста Кривого Рогу, про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, відповідно до яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є племінницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце народження - село Богате Івнянського району Бєлгородської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 березня 2023 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна