Справа № 317/1740/22
Пр. № 2/333/563/23
12 червня 2023 року м. Запоріжжя Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнених коштів, -
Позивач звернувся з даним позовом, який обґрунтовує наступним.
Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис про стягнення кредитного заборгованості по договору, який не посвідчений нотаріально, тому просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Також позивач просить повернути позивачеві кошти у розмірі - 7 553,34, які були стягнуті на підставі оскаржуваного виконавчого напису в межах виконавчого провадження № 62288105 від 09.06.2020 року, яке було відкрито приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович. Стягнути на його користь з відповідача судові витрати.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2022 р. відкрито провадження по даній справі, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2022 р. за заявою позивача, забезпечено даний позов шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним позивачем виконавчим написом державним виконавцем, до розгляду цієї справи.
В судове засідання позивачка не з`явилася, в позові міститься її клопотання про розгляд справи без виклику сторін, що вказує на її позицію щодо розгляду справи за її відсутності, заяв про залишення справи без розгляду, відмову від позову, відкладення слухання справи, заперечень відносно заочного розгляду справи, від позивачки не надходило. Її неявка не є перешкодою у розгляді цієї справи.
В судові засідання представник відповідача по справі повторно не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі, відзив на позов та будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надавав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрите виконавче провадження №62288105.
Відповідно до оскаржуваного виконавчого напису, право вимоги за вищевказаним кредитним договором передавалося на підставі договору факторингу, укладеного між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ПАТ «Альфа-Банк».
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Таким чином, пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент вчинення виконавчого напису діяв наступній в редакції «….Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріальні, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року).
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи вимоги позивача про повернення йому грошових коштів, стягнутих в межах виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, суд враховує наступне.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.
Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі№ 137/1666/16-ц(провадження № 14-84цс19).
В свою чергу, виконавчий лист/наказ суду видається за результатами судового розгляду та є виконавчим документом для примусового виконання судового рішення.
В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан.
Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
- повернення виконаного за недійсним правочином;
- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі№ 910/1238/17).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі№ 910/9072/17).
Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі№ 334/2517/16-цта від 13.01.2021 у справі№ 539/3403/17).
Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З наданих позивачем постанови приватного виконавця, винесених в межах виконавчого провадження №62288105, вбачається, що з позивача мали стягуватися витрати виконавчого провадження, основна винагорода виконавця та сума боргу за виконавчим написом. Дані суми повинні були перерахуватися на розрахунковий рахунок приватного виконавця. Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Запорізькій, з період з березня 2021 р. по квітень 2022 р., з пенсії позивачки утримувалися кошти за виконавчим документом по вищевказаному виконавчому провадженню, на загальну суму 7553,34 грн. При цьому, належно підтверджені відомості щодо руху цих коштів, станом на час розгляду справи, позивачем не надано. В зв`язку з чим, встановити чи перераховані кошти приватним виконавцем стягувачу відповідачу по справі, чи продовжують перебувати на рахунках приватного виконавця, не можливо. Також не надано доказів, яка саме сума була стягнена з позивачки на погашення боргу, зазначеного у оскаржуваному виконавчому написі, без врахування витрат на виконавче провадження.
З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги в частині повернення грошових коштів, стягнутих під час виконання оскаржуваного виконавчого напису, не обґрунтовані, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню
Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на сплату судового збору за пред`явлення позов у розмірі 992,40 грн. та подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,00 грн.
Керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 263-265, 273,280-281,352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнених коштів, задовольнити частково.
В іншій частині заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, застосовані заходи забезпечення позову по даній справі продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений 19.06.2023 р.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова