Справа № 308/8384/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Цебер М.Ю., представника позивача прокурора Нірода М., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Радь І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

Керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій, остаточно визначившись з позовними вимогами, просив:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 18.01.2019 за №1403 в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, передання її у власність.

2. Витребувати від ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га, на користь територіальної громади м. Ужгород.

Позов мотивовано тим, що рішенням Ужгородської міської ради від 18.01.2019 за №1403 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_3 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , поз. 62 з передачею її у власність.

Разом з тим, в ході моніторингу реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем виявлено, що ОСОБА_3 вже скористався своїм правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Ужгородської міської ради від 21.11.2003 за №153 щодо передачі у власність земельної ділянки за кадастровим номером :46:003:0069 у розмірі 0,09 га, в результаті чого останньому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 004498 від 17.03.2006.

Позивач вважає оскаржуване рішення Ужгородської міської ради таким, що суперечить вимогам земельного законодавства України, а тому просить визнати його незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 18.01.2019 за №1403 в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Так як в процесі розгляду справи розгляду справи ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу № 1450 від 27.07.2022 відчужив спірну земельну ділянку особі ОСОБА_2 , просить витребувати від останнього зазначену земельну ділянку на користь територіальної громади м. Ужгорода.

Підстави для представництва інтересів прокурором держави у суді обґрунтував тим, що органи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду про вжиття заходів реагування шляхом оскарження рішення Ужгородської міської ради, а сама Ужгородська міська рада позбавлена процесуальної можливості виступати у даному випадку і позивачем і відповідачем по справі, а тому прокуратура в силу вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділена повноваженнями щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі шляхом усунення порушень та набуває статусу позивача.

Відповідачі відзив на позовну заяву не надали.

Заяви ( клопотання) учасників справи

01.07.2021 року керівником Ужгородської окружної прокуратури подано заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га / т.1, а.с.11-13/.

23.07.2021 року до суду надійшла заява керівника Ужгородської окружної прокуратури про усунення недоліків позовної заяви / т.1, а.с.40-48/.

20 серпня 2022 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Радь І.І. через канцелярію суду подано заяву про залишення позовної заяви без руху. В обґрунтування заяви зазначив, що Держгеокадастр наділений повноваженнями на самостійне звернення до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність фізичній особі земельної ділянки комунальної власності, а тому прокурор не обґрунтував підстав для представництва /т.1, а.с.189-194/.

19 вересня 2022 року через канцелярію суду заступником керівника Ужгородської окружної прокуратури подано заяву про залучення до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га, що знаходиться на території м. Ужгород, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що є предметом позову, відчужена відповідачем ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу за №1450 від 27.07.2022 року /т.1, а.с.198-204/.

09 листопада керівником Ужгородської окружної прокуратури через канцелярію суду подана заява про зміни частини предмету позову, в якій пункт 2 прохальної частини позовної заяви викладено в наступній редакції: «Витребувати від ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га, на користь територіальної громади м. Ужгорода» /т.1, а.с.218-220/.

14 грудня 2022 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Радь І.І. через канцелярію суду подано заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності /т.1, а.с.226/

01 березня 2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності /т.1, а.с. 233/.

02 березня 2023 року прокурором Губаль О. подано до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності /т.1, а.с. 234/.

02 березня 2023 року представником відповідача Ужгородської міської ради Гончарук А. подано до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності /т.1, а.с. 235-237/.

Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 року дана справа передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В./ т.1, а.с.23/.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2021 позовну заяву залишено без руху, повідомлено керівника Ужгородської окружної прокуратури про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху / т.1, а.с.31-36/.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2021 позовну заяву керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування держаної реєстрації права власності на земельну ділянку, повернуто позивачу / т.1, а.с.52-53/.

09 листопада 2021 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу Ужгородської окружної прокуратури залишено без задоволення, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2021 року залишено без змін /т.1, а.с.77-82/.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.05.2022 року касаційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури задоволено, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2021 року про повернення позовної заяви та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2021 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження /т.1, а.с.159-165/.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2022 року справу передано судді Голяні О.В. / т.1, а.с.168/.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2022 прийнято до розгляду відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження / т.1, а.с. 170-171/

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2022 року залучено ОСОБА_2 до участі у цивільній справі № 308/8384/21 в якості співвідповідача та відкладено підготовче судове засідання / т.1, а.с.206-207/.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Радь І.І. про залишення позовної заяви без руху відмовлено / т.1, а.с.209-210/.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні /т.1, а.с.245-246/.

Суд приймає до розгляду заяву позивача від 09.11.2022 про зміну предмету позову, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Водночас не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

Як вбачається зі змісту позовних вимог у первісній редакції, позивач просив суд прийняти рішення, яким: 1) Визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 18.01.2019 за №1403 в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, передання її у власність; 2)скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га, що знаходиться на території м. Ужгорода.

У заяві про зміну предмету позову прокурор пункт 2 прохальної частини позовної заяви виклав в наступній редакції: «Витребувати від ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га, на користь територіальної громади м. Ужгорода». Заяву про зміну предмету позову прокурор обґрунтував тим, що під час розгляду справи розгляду справи ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу № 1450 від 27.07.2022 відчужив спірну земельну ділянку особі ОСОБА_2 , а тому ним заявлена позовна вимога про витребування земельної ділянки.

Тобто у вказаній заяві прокурор виклав нові аргументи, додатково до попередньо викладених, проте підстави позову (обставини незаконності отримання ОСОБА_1 земельної ділянки) фактично залишились незмінними, у зв`язку з чим подана прокурором заява не є зміною підстав позову, а по своїй суті є заявою про зміну предмету позову в розумінні частини 3 статті 49 ЦПК України.

Пояснення в судовому засіданні, заяви ( клопотання) учасників справи

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Радь І.І. в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, так як заявити позовну вимогу про витребування майна має право лише власник такого майна, а в даному випадку позивач таким не являється; позивачем обраний неправильний спосіб захисту; позивачем в заяві від 09.11.2022 змінено одночасно і предмет і підставу позову.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача Ужгородської міської ради в судове засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 на підставі рішення ХХІІ сесії IV скликання № 153 Ужгородської міської від 21.11.2003 року отримав у власність земельну ділянку за кадастровим номером :46:003:0069, площею 0,090 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що стверджено копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №004498 від 17 березня 2006 року, планом меж земельної ділянки /т.1, а.с.15/.

Пунктом 1.9 рішення Ужгородської міської ради ХХХІІ сесії VІІ скликання від 18.01.2019 року №1403 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» затверджено проект із землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , поз.62, та передано її у власність /т.1, а.с. 14/.

Відповідно до даних інформаційної довідки №254492508 від 27.04.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :46:003:0069, площею 0,09 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельна ділянка з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , поз.62, номер запису про право власності 46038791 /т.1, а.с. 17-21/.

Відповідно до даних інформаційної довідки №306906061 від 09.08.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , поз.62 на підставі договору дарування серії та номер 1450, виданого 27.07.2022 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. належить на праві приватної власності ОСОБА_2 /т.1, а.с.201-203/.

Оцінка Суду

Наявність підстав представництва прокурором інтересів держави у цій справі перевірена судом касаційної інстанції в рамках розгляду касаційної скарги заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2021 року про повернення позовної заяви та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, що знайшло своє відображення у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.05.2022, а тому додаткового обґрунтування судом першої інстанції не потребує.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частинами другою, третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Згідно зі статтями 83, 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч.4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному використання.

Відповідно п.«г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Передбачена ст.ст. 116, 121 Земельного кодексу Україні одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 Земельного кодексу України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного, суду від 20 травня 2020 у справі № 706/1685/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі № 545/1450/17 та від 27 жовтня 2020 року у справі № 381/375/19, а також Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №496/2866/16-ц.

ОСОБА_1 отримав безоплатно в порядку приватизації дві земельні ділянки одного виду використання, а саме: земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером :46:003:0069, площею 0,090 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку за кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , поз.62.

Приймаючи оспорюване рішення від 18.01.2019 за №1403 в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач Ужгородська міська рада - факт реалізації ОСОБА_1 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не перевірила, порушила вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із власності, а тому рішення, яким затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку у власність особі, яка таке право вже використала, є незаконним.

З матеріалів також вбачається, що 27.07.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :55:001:0886, посвідчений приватним нотаріусом Кішкіним Д.В. Право власності ОСОБА_2 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно.

На підтвердження факту переходу прав на спірну ділянку до відповідача ОСОБА_2 прокурор надав Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірної ділянки станом на 09.08.2022 року.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За результатами державної реєстрації власник отримує Витяг з цього реєстру (пункт 7 частини 1 статті 18 цього Закону), який підтверджує право власності та видається власнику один раз. У подальшому на підтвердження права власності особа може брати інформаційну довідку (стаття 32 Закону).

Отже, інформація, надана суду прокурором, є офіційним документом, який, хоча і не є правовстановлюючим документом, але підтверджує виникнення у відповідача ОСОБА_2 права власності на спірну ділянку, а також підстави виникнення цього права (договір дарування від 27.07.2022 року).

Засади захисту права власності, зокрема, передбачають право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК).

Згідно частини 3 статті 388 ЦК, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК (пункт 21 постанови Пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 7 лютого 2014 року).

Підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 388 ЦК, є, поряд з іншим, доведення факту вибуття майна з володіння власника чи володіння особи, якій він передав майно, поза їхньої волі.

Як зазначалось вище, Ужгородська міська рада допустила порушення вимог земельного законодавства, неправомірно прийнявши рішення від 19 січня 2019 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :55:001:0886 та надання її у власність ОСОБА_1 .

Таким чином, за дійсних (а не фіктивних, неправдивих) обставин спірна ділянка вибула з володіння власника територіальної громади не з її волі.

Отримавши земельну ділянку на підставі незаконного механізму, ОСОБА_1 не набув права власності у передбаченому законом порядку, а тому не набув цього права і ОСОБА_2 як обдарований за договором від 27.07.2022.

Перешкоди для витребування спірної земельної ділянки у ОСОБА_2 відповідно до частини 3 статті 388 ЦК відсутні. Прокурор, заявляючи позовну вимогу про витребування майна, діє в інтересах держави в особі територіальної громади - власника спірного майна.

Разом з тим, спосіб захисту, обраний позивачем скасувати рішення органу місцевого самоврядування та одночасно витребувати майно, не є ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не є ефективним способом захисту права власника (пункти 73, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц; пункти 84, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16; пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц).

Отже, не є належним способом захисту порушеного права пред`явлення вимоги про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, якщо позивачем також заявлена вимога про витребування майна, оскільки її задоволення охоплює собою всі наслідки незаконності рішення, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов керівника Ужгородської окружної прокуратури задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га, на користь територіальної громади м. Ужгорода Закарпатської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: Ужгородської окружна прокуратура, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6.

Відповідач: Ужгородська міська рада, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Поштова, 3, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 03.04.2023.

Суддя Олена ГОЛЯНА