Постанова

Іменем України

28 березня 2023 року

м. Київ

справа № 454/4280/20

провадження № 61-11983св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Сокальська міська рада,

третя особа: ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3 таОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколота Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_1 , Сокальської міської ради, третьої особи - ОСОБА_3 про визнання рішення органу приватизації та свідоцтва про право власності на квартиру недійсним.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько

ОСОБА_4 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою -

АДРЕСА_1 . На час смерті батька він перебував в США, штат Іллінойс. 05 вересня 2020 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Під час оформлення спадщини нотаріус встановив, що батьку не належить квартира на праві власності, в якій він проживав разом із сім`єю все життя. Дана квартира була надана згідно ордеру у 1973 році сім`ї ОСОБА_1 . У спірній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7

Із відповіді на адвокатський запит він дізнався, що згідно розпорядження голови Сокальської міської ради народних депутатів від 26 вересня 1996 року

№ 76 ОСОБА_1 одноособово приватизовано квартиру, про що було видано свідоцтво на право власності на квартиру 01 жовтня 1996 року, однак станом на момент приватизації зазначеної квартири у квартирі було зареєстровано ще четверо осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_1 . З невідомих для нього причин у число осіб, які приватизували квартиру ні він, ні його батько, ні його мати не були включені, а тому вважає, що ОСОБА_1 порушено його право на приватизацію житла.

Оскільки він досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , а про порушене право він фактично дізнався лише в 2020 році, тому був змушений звертатись до суду тільки зараз.

Просив суд:

визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Сокальської міської ради народних депутатів № 76 від 26 вересня 1996 року «Про передачу квартир/будинків/державного житлового фонду в особисту власність громадянам м. Сокаль» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 ;

визнати незаконним та скасувати свідоцтво на право власності на квартиру від 01 жовтня 1996 року, що видане приватизаційним органом Сокальської міської ради, згідно якого право власності на квартиру по АДРЕСА_1 оформлено на ОСОБА_1 ;

скасувати реєстрацію права власності;

стягнути із відповідачів судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04 березня

2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Сокальської міської ради народних депутатів № 76 від 26 вересня 1996 року «Про передачу квартир/будинків/ державного житлового фонду в особисту власність громадянам м. Сокаль» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 .

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво на право власності на квартиру від 01 жовтня 1996 року, що видане приватизаційним органом Сокальської міської ради, згідно якого право власності на квартиру по

АДРЕСА_1 було оформлено на ОСОБА_1 та скасовано реєстрацію права власності на кватиру по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та відсутність підстав для застосування позовної давності, оскільки довідатись про порушення свого права на участь у приватизації квартири позивач міг лише під час оформлення спадкових прав після смерті батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 березня

2022 року - скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , Сокальської міської ради, за участі третьої особи ОСОБА_3 про визнання рішення органу приватизації та свідоцтва про право власності на квартиру недійсним - відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1 488,00 грн судових витрат.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що приватизацію спірної квартири було проведено без врахування інтересів на той час малолітнього ОСОБА_1 . Разом із тим, доводи ОСОБА_1 про те, що до оформлення спадкових прав після смерті батька ОСОБА_4 20 травня

2020 року він не знав про порушення своїх прав є необґрунтованими.

ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про обставини порушення свого права, зважаючи на те, що постійно проживав у спірній квартирі до

2015 року, а отже вчиняв або повинен був вчиняти юридично важливі дії щодо неї. При цьому він набув повноліття ще у 2013 році, однак своїми правами щодо спірної квартири не цікавився, хоча повинен був це робити та нести повну відповідальність за житло. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року по справі

№ 263/13312/15-ц. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження того, що батьки позивача зверталися до органів приватизації із заявами на приватизацію житла, так само і не містяться в матеріалах справи докази на підтвердження такого звернення самим ОСОБА_1 після досягнення ним повноліття.

Таким чином, колегія суддів вважала помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позовна давність позивачем не пропущена, оскільки позивач об`єктивно мав можливість знати про обставини порушення своїх прав з моменту досягнення ним повноліття 2013 року році, що з огляду на частину першу статті 261 ЦК України і є початком перебігу позовної давності, проте звернувся до суду з цим позовом лише у 2020 році.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що він після смерті батька 05 вересня

2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що саме по собі свідчить про незнання щодо порушення його прав та прав інших членів сім`ї на частку в спірній квартирі під час приватизації, оскільки звертаючись із заявою він вважав, що батькові належить частка у квартирі, як і йому. Оскільки він проживав та був зареєстрований в квартирі із часу народження до цього часу, на час приватизації мав один рік і його права жодним чином не порушувались, він просто не міг довідатись про порушене право у інший спосіб ніж при оформленні спадкових прав. Враховуючи те, що позивач набув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , а суди встановили, що в 2015 році позивач поїхав на навчання в США, а тому об`єктивно, будучи за кордоном, він не міг довідатись про порушення швидше ніж за обставин оформлення спадкових прав.

Крім того, інтереси відповідача ОСОБА_5 представляла адвокат Радик Б. А. на підставі ордеру на надання правничої допомоги, який не був належним чином оформлений.

У листопада 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати постанову апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що 27 жовтня 2022 року в Львівському апеляційному суді розглянуто зазначену справу та прийнято нове рішення. Апеляційний суд не повідомив її про дату, час і місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , не направив їй копії вказаної апеляційної скарги, а також постанови апеляційного суду від 27 жовтня

2022 року.

Крім того зазначає, що позивач не пропустив позовну давність, оскільки дізнався про порушення його права лише при оформленні документів у нотаріуса. Повноліття позивач досяг 17 березня 2013 року, тому згідно вимог ЦК України тільки з цього часу може обчислюватись позовна давність. Проте, в силу того, що він проживав та був зареєстрований в квартирі із часу народження до цього часу, на час приватизації мав один рік і його права жодним чином не порушувались, він не міг довідатись про порушене право у інший спосіб ніж при оформленні спадкових прав. Після смерті батька він своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

У січні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому вона зазначала, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для її скасування немає.

Відзив мотивований тим, що касаційна скарга подана третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_3 , а підписана ОСОБА_6 . Виходячи з норм статті 396 ЦПК України дане касаційне провадження підлягає закриттю. Третя особа без самостійних вимог стверджує, що її не повідомлено про дату та час слухання справи, хоча сама наводить той факт, що їй стало відомо про рішення суду апеляційної інстанції від представника. Судових засідань в апеляційній інстанції було декілька, на одне з них - 22 вересня 2022 року на 14.00 представник не з`явився та повідомив суд про те, що приймає участь в судовому засіданні в іншому суді, тому засідання було відкладено та повідомлено сторонам про дату та час наступного судового засідання в апеляційній інстанції. Тобто, учасникам справи було заздалегідь відомо про дату та час слухання справи, що відбулося 27 жовтня 2022 року, крім того представником

ОСОБА_6 подано клопотання про слухання справи в апеляційній інстанції за його відсутності.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, від 03 липня 2019 року у справі

№ 9901/939/18, від 07 березня 2019 року у справі № 727/5743/15-ц, від

04 вересня 2018 року у справі № 907/574/16, від 17 квітня 2018 року у справі

№ 200/11343/14-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/617/16).

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 .

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою).

Позиція Верховного Суду

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина шоста, восьма статті 128 ЦПК України).

Згідно зі статтею 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження

№ 61-13667сво21) зазначено, що «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року в справі № 201/6092/17 (провадження № 61-48215св18) вказано, що «у матеріалах справи міститься довідка про доставку SMS (а. с. 114), згідно якої ОСОБА_5 було доставлено SMS-повідомлення про судове засідання, призначене на 25 липня 2018 року на 12 год 25 хв. Проте ця довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. У матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_5 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. За таких обставин не можна вважати, що апеляційний суд належним чином повідомив ОСОБА_5 про дату, час і місце судового засідання».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 березня 2022 року (а. с. 93-94);

ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 липня 2022 року справу призначено до розгляду на 14 год. 00 хв. 22 вересня 2022 року (а. с. 97);

в матеріалах справи (а. с. 104) міститься судова повістка про виклик до суду ОСОБА_3 від 25 липня 2022 року для участі у справі, призначеної до судового розгляду на 14 год. 00 хв. 22 вересня 2022 року,проте докази її направлення відсутні;

в матеріалах справи (а. с. 104 зворот) наявна довідка від 25 липня 2022 року про доставку SMS-повідомлення ОСОБА_3 щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» на 14 год. 00 хв. 22 вересня 2022 року;

згідно довідки Львівського апеляційного суду (а. с. 118), у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи № 454/4280/20 відкладено на 15 год. 30 хв. 27 жовтня 2022 року;

в матеріалах справи (а. с. 120) міститься судова повістка про виклик до суду ОСОБА_3 від 04 жовтня 2022 року для участі у справі, призначеної до судового розгляду на 15 год. 30 хв. 27 жовтня 2022 року,проте докази її направлення відсутні;

в матеріалах справи (а. с. 121) наявна довідка від 04 жовтня 2022 року про доставку SMS-повідомлення ОСОБА_3 щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» на 15 год. 30 хв. 27 жовтня 2022 року;

в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення із зазначенням відповідних засобів зв?язку;

в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_3 брала участь у судовому процесі через представника;

згідно протоколу судового засідання (а. с. 125) та змісту оскарженої постановиапеляційного суду ОСОБА_3 не брала участі у розгляді справи апеляційним судом 27 жовтня 2022 року.

За таких обставин ОСОБА_3 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Оскільки встановлено підстави для обов`язкового скасування постанови апеляційного суду, то суд касаційної інстанції інші доводи касаційної скарги ОСОБА_3 , а також касаційної скарги ОСОБА_1 не аналізує.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року скасувати.

Справу № 454/4280/20 передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат