Єдиний унікальний номер № 175/2251/16-ц
провадження 6/175/25/23
УХВАЛА

27 березня 2023 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (цивільна справа №175/4756/15-ц), в якому банк просив суд постановити рішення яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх, АТ КБ «ПриватБанк» користь заборгованість за кредитним договором №DNL0GA від 11 червня 2008 року у розмірі 18080,85 Доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15733,42 Доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 984,49 Доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 248,80 Доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 242,82 Доларів США, штраф (фіксована частина) у розмірі 10,85 Доларів США, штраф (процентна складова) у розмірі 860,48 Доларів США, що за курсом 23,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.09.2015 року складає 416763,65 грн.; стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

По справі 23 липня 2020 року ухвалено рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіна Надія Миколаївна про захист прав споживача відмовлено, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

ОСОБА_1 13 березня 2023 року звернулася до суду з заявою про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа по справі № 175/2251/16-ц, виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 28.10.2021р, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 3 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання..

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані та добуті докази суд вважає заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіна Надія Миколаївна про захист прав споживача відмовлено.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №DNL0GA від 11 червня 2008 року у розмірі 18080,85 Доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15733,42 Доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 984,49 Доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 248,80 Доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 242,82 Доларів США, штраф (фіксована частина) у розмірі 10,85 Доларів США, штраф (процентна складова) у розмірі 860,48 Доларів США, що за курсом 23,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.09.2015 року складає 416763,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 6251,45 грн., тобто з кожного по 3125,73 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року було скасовано в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя, а також в частині стягнення штрафу (фіксованої частини та процентної складової), відмовлено у задоволенні вказаної вимоги, змінено рішення в частині стягнення пені та стягнуто її у національній валюті України в сумі 5597,00 грн., визначено загальну суму заборгованості станом на 16 листопада 2015 року, яка підлягає стягненню 16 966,71 доларів США та складається з: 15 733,42 доларів США - заборгованості за кредитом; 984,49 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом: 248, 80 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, що еквівалентно ( відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 вересня 2015 року) -391 082, 66 грн. та пеня у розмірі 5 597, 00 грн. Також з ОСОБА_1 було стягнуто судовий збір у розмірі 6 251, 45 грн.

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 було скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій нескасованій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року залишено без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNL0GA від 11 червня 2008 року станом на 16 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: АТ КБ «Приват Банк», Слобожанський відділ ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року було скасовано ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2022 року, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Слобожанський відділ ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Отже вказані судові рішення у встановленому законом порядку набрали законної сили, з урахуванням вище наведеного судом у встановленому законом порядку на вимогу стягувача було видано виконавчий лист та його стягувачем подано до відповідної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду.

З вище вказаної постанови від 08 лютого 2023 року витікає, що в рахунок виконання рішення суду ОСОБА_1 були перераховані наступні суми: згідно квитанції №0.0..1 від 01 жовтня 2021 року 290 000 грн.; згідно квитанції №0.0..1 від 22 жовтня 2021 року - 106 679,66 грн.; згідно квитанції № RCJ6U5J5SMLE0E5X1RLXZ31 від 22 жовтня 2021 року - 6 251, 45 грн., а всього 402 931, 11 грн.

Також як встановлено судами усіх інстанцій у даній справі, відповідно до умов кредитного договору №DNL0GA від 11.06.2008 року кредит надавався позичальнику ОСОБА_1 в іноземній валюті доларах США.

Рішеннями судів остаточно заборгованість за кредитним договором була стягнута з визначенням складових цієї заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією в доларах США, з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

На виконання рішення суду за виконавчим провадженням № 68650404 від 15 лютого 2022 року про стягнення заборгованості за виконавчим документом по справі №175/2251/18-ц, яка становить 16966, 71 доларів США, боржником на рахунок банку було перераховано кошти в гривні, що на момент такого перерахування внаслідок конвертації в долари США за офіційним курсом НБУ не покривало стягнуту заборгованість у валюті кредиту. Кошти, які надійшли на виконання рішення суду у гривнях за офіційним курсом НБУ на час їх оплати не свідчать про повне виконання рішення суду.

Тобто з вище наведеного та з матеріалів справи вбачається, що на даний час непогашеною залишається частина заборгованості.

Також встановлено, що 23 лютого 2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича відкрито виконавчого провадження N° 71124619 щодо виконання вище вказаного рішення суду по справі № 175/2251/16-ц від 28.10.2021р., крім того постановами від 23 лютого 2023 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича стягнуто з боржника основну винагороду, плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, втрати на відправлення поштової кореспонденції та інше.

Частиною 2 статті 368 ЦПК України встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Отже зазначеного витікає, судовими рішеннями по справі встановлено і не потребує доказування те, що рішення 23 липня 2020 року було скасовано в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя та змінено рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» пені, та стягнуто її у національній валюті України в сумі 5 597,00 грн., визначено загальну суму заборгованості станом на 16 листопада 2015 року, яка підлягає стягненню 16 966,71 доларів США та складається з: 15 733,42 доларів США - заборгованості за кредитом; 984,49 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом: 248, 80 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, що еквівалентно (відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 вересня 2015 року) - 391 082, 66 грн. та пеня у розмірі 5 597, 00 грн., також з ОСОБА_1 було стягнуто судовий збір у розмірі 6 251, 45 грн., тобто це рішення повинно бути виконаним шляхом передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій державного виконавця, приватного виконавця, також слід зазначити, що виданий судом виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» і його не було видано помилково; на час його видання судом існував обов`язок боржника, так як він не був припиненим чи добровільно виконаний боржниками чи іншою особою або наявні інші підстави, а отже це рішення повинно бути виконаним шляхом передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій державного (приватного) виконавця, також слід зазначити, що виданий судом виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» і його не було видано помилково, оскільки як зазначено вище частиною 2 статті 368 ЦПК України (чинна на час спірних правовідносин) передбачено видачу виконавчого листа стягувачу за його заявою, а тому не можуть бути взяті до уваги посилання заявника, що його виданого помилково чи інше, в зв`язку з тим, що зазначене спростовується вище наведеним та не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що обов`язок боржника відсутній так як був виконаний добровільно, однак, відповідно до умов кредитного договору №DNL0GA від 11.06.2008 року кредит надавався позичальнику ОСОБА_1 в іноземній валюті доларах США. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. На виконання рішення суду за виконавчим провадженням №68650404 від 15 лютого 2022 року про стягнення заборгованості за виконавчим документом по справі №175/2251/18-ц, яка становить 16 966,71 доларів США, боржником на рахунок банку було перераховано кошти в гривні, що на момент такого перерахування внаслідок конвертації в долари США за офіційним курсом НБУ не покривало стягнуту заборгованість у валюті кредиту. Кошти, які надійшли на виконання рішення суду у гривнях за офіційним курсом НБУ на час їх оплати не свідчать про повне виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у Закону України "Про виконавче провадження": статті 53 Закону № 606-XIV та ст. 49 цього ж закону в новій редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Отже, у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому передбачених законом підстав для задоволення заяви суду не надано та не встановлено.

Також, заявник в прохальній частині заяви просить зупинити виконавче провадження.

Проте, згідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України, до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Таким чином, законодавець в ст. 432 ЦПК України, чітко визначив право на зупинення виконання за виконавчим документом лише до розгляду заяви без виключення, а не під час її розгляду чи до набрання рішенням законної сили.

Отже, заявник не подав доказів про наявність передбачених нормами матеріального і процесуального права правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та судом не встановлено, що обов`язок боржника відповідно до рішення суду в даному випадку припинено.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеної заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином суд вважає, що вимоги не підлягає виконанню в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 4, 12,13, 18, 76, 77, 81, 84, 258, 259, 260, 353, 443, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити в повному обсязі.

Ухвала набрала законної сили 27 березня 2023 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 31 березня 2023 року

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Васюченко