Справа № 686/4319/22
Провадження № 2/686/277/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення суми завдатку, моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення суми завдатку, в обґрунтування якого вказав, що 30.09.2021 між позивачем та ФОП ОСОБА_5 укладено договір підряду, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався за завданням позивача протягом визначеного в договорі строку власними силами (або із залученням субпідрядників) виконати комплекс робіт по поточному ремонту приміщення квартири АДРЕСА_1 в проміжок часу з дня підписання договору до 20 грудня 2021 року, а позивач зобов`язався прийняти роботу та оплатити її у строки та на умовах, визначених договором. Роботи за договором здійснюються відповідно до кошторису, що визначає обсяг і зміст, вартість виконуваних робіт в сумі 116 290, 00 грн., згідно з додатком № 1 до даного договору, який є невід`ємною частиною договору. Умовами договору було передбачено авансування робіт в розмірі 50 % від суми договору, остаточна оплата виконаних робіт проводиться позивачем відповідно до виконаних робіт на підставі акту приймання виконаних робіт, в рахунок оплати проводиться аванс, визначений відповідно до п. 4.3. цього договору. Всупереч умовам договору відповідач не виконав умови договору щодо обсягу виконаних робіт, зокрема, відповідачем проведено роботи на суму 62 467,00грн, претензій до яких у позивача не має, проте позивачем в якості авансу надано відповідачу 182 205,00 грн., з яких відповідачем не підтверджено витрати на суму 40598,24 грн. Крім цього, сторони погодили дизайн та кількість плитки для туалету та ванни, на що позивачем було надано відповідачу 30000грн., вартість вказаних робіт сторонами погоджено в сумі 35 203,65 грн., а позивачем авансовано вказані роботи на суму 25000,00грн. (на карту) та 10205,00грн. на руки. Однак роботи з облицювання в квартирі не виконані, а тому позивач вважає, що йому завдано матеріальну шкоду на суму 40598,24 (кошти витрачені на шпаклівку) та 65 205,00 грн. у зв`язку із не придбанням плитки та невиконанням робіт по її встановленню, крім цього позивачу завдано моральну шкоду, яку оцінює в 5000,00грн., у зв`язку з чим просить розірвати договір підряду від 30.09.2021, стягнути з відповідача завдаток в сумі 65205,00грн., 45598,24 грн. як зайво витрачені кошти, 5000,00грн. компенсації моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00грн.

12.04.2022 представник відповідача ОСОБА_6 подала відзив на позов, де зазначила, що відповідачем на виконання умов договору підряду від 30.09.2021 в квартирі АДРЕСА_1 , проведено ряд ремонтних робіт згідно акту виконаних робіт на суму 133 088.50 грн. та закуплено згідно квитанції будівельних матеріалів та сантехніки на суму 45862,77 грн. 27.01.2022 відповідач отримав претензію щодо повернення коштів, які ніби то було витрачено на цілі не передбачені договором, стосовно якості робіт претензії не виставлялись. Позивач просить розірвати договір, однак не зазначає підстав для його розірвання, відповідно до вимог ст. 849, 858 ЦК України. З огляду на ряд виконаних робіт по об`єкту, які на даний час не оплачені, складається враження про введення стороною позивача суду в оману, що підтверджується бажанням уникнути оплати робіт, також зазначила, що згідно умов укладеного договору остаточна оплата виконаних робіт здійснюється замовником відповідно до виконаних обсягів робіт на підставі акту приймання виконаних робіт, при цьому проводиться зарахування в рахунок такої оплати авансу, при виявленні непередбачуваних робіт при виконанні ремонту, об`єм додаткових робіт сплачується додатково на підставі додатків до договору (п.п. 4.3,4.4,4,5 договору від 30.09.2021), просить в позові відмовити.

30.03.2023 представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, де просила стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 65 205 грн. суми завдатку, що була надана на придбання плитки та проведення ремонтних робіт з її монтажу, 43 422 грн. суми завдатку за невиконані роботи передбачені кошторисом, 5000грн. компенсації моральної шкоди,а також витрати на надання правової допомоги в розмірі 8500 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 8500грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що відповідно до умов договору виконано роботи по ремонту квартири належної позивачу, при цьому придбання матеріалів здійснювалось за рахунок коштів замовника. Відповідачем надано акт виконаних робіт, який позивач не підписав, різниця між отриманим авансом та актом виконаних робіт та квитанціями на придбання матеріалів складає 3253,73 грн., які відповідач готовий повернути позивачу, щодо вимоги розірвання договору, вказала, що строк дії договору закінчився в грудні 2021 року, а тому договір не може бути розрізано, просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 299673488 від 15.02.2022.

30.09.2021 ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 уклали договір підряду відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов`язався за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку власними силами (або із залученням субпідрядників) виконати комплекс робіт по поточному ремонту приміщення, а замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначається цим договором.

Відповідно до п. 3.1. договору підрядник починає роботи, які є предметом цього договору з моменту підписання даного договору та закінчує до 20 грудня 2021 року.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що роботи по цьому договору виконуються з матеріалів замовника.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що роботи за договором здійснюється відповідно з кошторисом, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт. Сторони погодили кошторис, де міститься найменування робіт, кількість, ціна та сума на загальну суму 116 585 грн.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що вартість виконуваних робіт складає 116 290 грн.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що остаточна оплата виконаних робіт здійснюються замовником відповідно до виконаних робіт на підставі акту приймання виконаних робіт.

На виконання умов договору позивачем сплачено відповідачу в якості авансу 182 205 грн.

Вказані обставини визнаються сторонами, та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В січні 2022 року адвокат Гуменюк А.П. в інтересах ОСОБА_3 звернулась до ФОП ОСОБА_4 із претензією щодо невиконання робіт обумовлених кошторисом, а саме, укладання плитки, а також підтвердження витрат на придбання шпаклівки в розмірі 40 598 грн. 24 коп., в якій вимагала повернути кошти в розмірі 40 598 грн. 24 коп. та 65 205 грн. 00 коп., а також 8000 грн. витрат на правову допомогу.

У зв`язку із незадоволенням претензії позивач звернувся до суду із вказаним позовом про розірвання договору підряду, стягнення коштів та моральної шкоди.

Щодо вимог про розірвання договору підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17.

Судом встановлено, що сторони уклали договір підряду 30.09.2021 і погодили строк дії договору до 21.12.2021, до суду ОСОБА_3 звернувся в січні 2022 року тобто після закінчення строку дії договору, у зв`язку з чим вимога про розірвання договору від 30.09.2021 задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про стягнення коштів.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України, такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Змістом частин першої та третьої статті 857 ЦК України передбачено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із частинами першою та третьою статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

На підтвердження виконання умов договору відповідачем ФОП ОСОБА_4 надано акт здачі приймання робіт (надання послуг) від 08.02.2022, де зазначено перелік робіт виконаних відповідно до договору від 30.09.2021 на загальну суму 133 088, 50 грн., видаткову накладну на № 352 від 11.11.2021 на суму 17 994,00 грн., видаткову накладну № 10441 від 14.10.2021 на суму 20 016 грн., замовлення покупця № ЕК-0014248 від 14.10.2021 на суму 7 852 грн. 77 коп.

Акт здачі приймання робіт (надання послуг) від 08.02.2022 позивачем ОСОБА_3 не підписано.

Відповідно до висновку експерта № 994/022 від 02.03.2023 в квартирі АДРЕСА_1 за договором підряду від 30.09.2021 ФОП ОСОБА_4 виконані роботи на суму 64 678 грн., та роботи, які не були передбачені в кошторисі до договору підряду на суму 8 900 грн. Щодо виконання робіт по зносу будівельного сміття, вивозу будівельного сміття та підйому матеріалів на загальну суму 29 200 грн., то встановити обсяги згаданих робіт не має можливості через відсутність чітких даних, на основі яких можливо було б виконати розрахунок.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що із позивачем домовились про виконання робіт по ремонту квартири, на суму 110000грн. пояснив, на які роботи вистачить вказаної суми коштів, плитку не купив, в січні 2022 мала відбутись зустріч щодо ремонту, але потім позивач відмовився від виконання робіт.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_3 її зять, в листопаді 2021 року поїхав за кордон, із ОСОБА_4 була домовленість щодо придбання та укладання плитки, погодили дизайн плитки, перерахували кошти, проте плитка не була придбана, крім цього вона самостійно оплатила вивіз будівельного сміття, а в січні 2022 забрала в ОСОБА_4 ключі від квартири.

Отже, відповідач на виконання робіт згідно договору отримав аванс в сумі 182 205 грн., виконано робіт та придбано матеріалів на суму 119 440 грн. 77 коп.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною третьою статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Задоволення вимоги про стягнення різниці між перерахованим позивачем авансом і вартістю виконаних відповідачем робіт було ефективним способом захисту права позивача.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144 цс 18.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання робіт на суму 62 764 грн. 23 коп., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Позивач в обґрунтування моральної шкоди, вказав, що ремонтні роботи не виконувались, що спричинило відтягування переїзду до житла сім`ї позивача, вказані обставини спричинили нервове виснаження позивача, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000грн.

Враховуючи верховенство права, засади розумності і справедливості, обставини справи, суд дійшов висновку щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 62 764 грн. 23 коп. завдатку та 1000 грн. компенсації моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 509, 526, 530, 598, 599, 626, 631, 651, 857, 858 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення суми завдатку, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 62 764 грн. 23 коп. завдатку та 1000 грн. компенсації моральної шкоди.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач : Фізична особа підприємець ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Дата складання повного тексту рішення суду 08.06.2023.

Суддя: