Справа № 242/7413/19
Провадження № 2/242/16/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді - Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

Позивач АТ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 128/02/2014/0321 від 14 лютого 2014 року, у відповідності до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за його користування в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.

Кредитним договором передбачені наступні умови кредитування:

-Сума кредиту 200 000,00 грн.;

-Процента ставка за користування кредитом 16,0% річних (п.1.4.1 Кредитного договору);

-За користування кредитними коштами, що не повернуті в строк, передбачений договором, процентна ставка встановлюється в 16,0% річних;

-Строк повернення кредиту до 13 лютого 2029 року;

В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 128/02/2014/0321 П від 14 лютого 2014 року, за умовами якого поручитель зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Банком свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Натомість позичальником умови договору щодо повернення кредитних коштів не виконуються, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03 грудня 2019 року становить 195 086,78 грн. та є сумою заборгованості за кредитом.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості, а також вирішити питання про стягнення з відповідачів суми судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пред`явлені вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити, надала пояснення, відповідно до яких позивач жодного разу не звертався до відповідачі в із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, зазначила, що даний кредиту було взято нею для придбання житла в м. Донецьку, яке на час отримання коштів було не збудованим та не введеним в експлуатацію. В квітні 2014 року на території м . Донецька почалася антитерористична операція, і будівництво зупинилося. Яка ситуація з будинком зараз, вона не знає. Зазначає, що вона вимушена змінити місцем проживання, та її матеріальне становище погіршилося, що унеможливило сплачувати грошові кошти за кредитним договором. Крім того, в подальших письмових поясненнях зазначала, що матеріали справи не місять доказів на підтвердження переведення грошових коштів до Управління капітального будівництва Донецької міської ради. Крім того, зазначила, що виписки по особовому рахунку є такими, що не відповідають вимогам, встановленим чинними нормативно-правовими актами. Крім того, зазначила, що позивач звернувся до суду із пропуском встановленого строку позовної давності.

В судове засідання, призначене на 21 червня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із перебуванням на медичному огляді.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що дана справа перебуває на розгляді тривалий час, і її розгляд вже відкладався за заявами ОСОБА_1 неодноразово. Більше того, матеріали справи містять письмовий відзив відповідача по суті пред`явлених позовних вимог, а інших клопотань, що їх стосуються, або додаткових пояснень відповідачем не заявлялося.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять письмові пояснення, які за змістом є аналогічними поясненням відповідача ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За вимогами, встановленими в ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 128/02/2014/0321 від 14 лютого 2014 року, у відповідності до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за його користування в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.

Кредитним договором передбачені наступні умови кредитування:

-Сума кредиту 200 000,00 грн.;

-Процента ставка за користування кредитом 16,0% річних (п.1.4.1 Кредитного договору);

-За користування кредитними коштами, що не повернуті в строк, передбачений договором, процентна ставка встановлюється в 16,0% річних;

-Строк повернення кредиту до 13 лютого 2029 року;

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За вимогами, визначене ними в ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із наданим розрахунком заборгованості, станом на 03 грудня 2019 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 195 086,78 грн. та є сумою заборгованості за кредитом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено порушення зобов`язання за кредитним договором в частині повернення банку кредитних коштів.

Вирішуючи питання щодо доводів відповідачів про відсутність повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитом, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень п. 4.2.4 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитним договором у разі неналежного його виконання, і така вимога направляється позичальнику в письмовому вигляді.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором позичальником був здійснений 23 червня 2015 року.

За повідомленням ДП «Укрпошта», з 27 листопада 2014 року офіційно припинено надсилання поштової кореспонденції, зокрема, до м. Донецька, в зв`язку із проведенням Антитерорисичної операції.

За матеріалами справи, відповідачі зареєстровані в м. Донецьку, що відноситься до населених пунктів, на території яких проводилася Антитерористична операція.

Відомості щодо переміщення до іншого населеного пункту містяться лише у заявах про перегляд заочного рішення.

Інших доказів повідомлення банку про зміну місця проживання матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку про об`єктивну неможливість позивача направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості.

Щодо доводів про відсутність доказів перерахунку грошових коштів до Управління комунального будівництва Донецької міської ради, суд звертає увагу на таке.

У відповідності до п. 1.5 Кредитного договору кредит надається банку позичальнику шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок УКБ Донецької міської ради.

На виконання ухвали суду про витребування доказів представником позивача надано копію меморіального ордеру та випискою по особовому рахунку.

Таким чином, доводи щодо того, що вказані кошти не надходили за призначенням, а відтак, відсутній обов`язок щодо їх повернення, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Суд зауважує, що фактично заперечення відповідачів зводяться до перелічення фактів, які пов`язані із погіршенням їх матеріального стану, внаслідок чого у них відсутня можливість сплачувати відповідні платежі за кредитним договором.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 щодо неналежності доказів про наявність заборгованості на підставі виписки по особовому рахунку, виходячи з того, що відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача по тілу кредиту. Такий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що даний кредитний договір був забезпечений порукою.

Так, в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 128/02/2014/0321 П від 14 лютого 2014 року, за умовами якого поручитель зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Разом з тим, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

За змістом розділу 5 Договору поруки , укладеного зі ОСОБА_2 , він діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника.

Разом з тим, пунктом 5.2 цього Договору визначено, що порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц, та підтримано постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року по справі № 415/5248/15-ц.

Таким чином, в даному випадку з поручителя в солідарному порядку з основним боржником підлягають стягненню платежі за період з січня 2017 року по грудень 2019 року включно.

Разом з тим, суд зауважує, ОСОБА_1 заявлено про застосування наслідків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Дане положення також передбачено кредитним договором, а також договором поруки.

Суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду із даним позовом в порядку дострокового погашення заборгованості, оскільки строк виконання зобов`язання встановлено 13 лютого 2029 року.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2021 року у справі № 404/6241/19 (провадження № 61-7165св21) зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Позивач звернувся до суду із даним позовом 21 грудня 2019 року.

Таким чином, 21 грудня 2019 року встановлено зобов`язання відповідачів повернути, зокрема, платежі, строк виплати за якими не настав, що у відповідності до наданого розрахунку становить 123 272,00 грн.

Стосовно інших платежів, плата за якими була прострочена відповідачами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що договором про надання кредиту було встановлено погашення заборгованості шляхом періодичних внесків, відповідно до встановленого графіку.

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Як вже було встановлено раніше, позивач звернувся до суд у із даним позовом 21 грудня 2019 року.

За змістом відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 наполягала на тому, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором був внесений нею 29 жовтня 2014 року.

Проте суд не погоджується з даною позицією, виходячи з наступного.

За пунктом 3.3 Кредитного договору розподіл коштів, які надходять від позичальника здійснюється Банком. Крім того, вказаним пунктом встановлений наступний порядок зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитом:

1)прострочені проценти;

2)прострочена сума за тілом кредиту;

3)строкові проценти;

4)строкова заборгованість за кредитом.

З виписки по особовому рахунку позичальника вбачається, що платіж, який надійшов 23 червня 2015 року, був розподілені банком на погашення прострочених відсотків.

За таких обставин, суд вважає встановленим , що датою останнього платежу по спірному кредитному договору є 23 червня 2015 року.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що ця обставина є не перешкодою для застосування наслідків пропуску позовної давності та стягнення з відповідача заборгованості за три роки, що перебували зверненню до суду, тобто за період з січня 2017 року по грудень 2019 року включно.

За змістом позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача суму тіла кредиту.

Згідно з п. 3.1 Кредитного договору, щомісячний платіж за кредитом становить 1 112,00 грн.

Розрахунок заборгованості проводився станом на 03 грудня 2019 року.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 35 платежів по 1 112,00 грн. за період з січня 2017 року по листопад 2019 року включно, а також 123 272,00 грн. за грудень 2019 року.

В загальному розмірі дана сума становить 162 192 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити в зв`язку із пропуском позовної давності.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 926,30 грн.

З урахування мого, що суд дійшов до висновку про часткове задоволенні позовних вимог, на 83%, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, 83% від 2 926,30 грн становить 2 428,82 грн. Таким чином, з відповідачів слід стягнути витрати по сплаті судового збору по 1 214,41 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором з січня 2017 року по грудень 2019 року включно в розмірі 162 192 ( сто шістдесят дві тисячі сто дев`яносто дві) грн. 00 коп. , що становить заборгованість за тілом кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 214 ( одна тисяча двісті чотирнадцять) грн. 41 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 214 ( одна тисяча двісті чотирнадцять) грн. 41 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», м. Київ, вул. Єреванська, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя Н.О. Хацько