Справа № 369/7965/22
Провадження № 2/369/1790/23
31.03.2023 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді - Дубас Т.В.,
за участю секретаря - Житар А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном, -
У серпні 2022 року позивач звернулась із цим позовом, в якому просила суд усунути їй перешкоди у здійсненні права розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення обтяження її речових прав, запис про що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме:
Тип обтяження: арешт (архівний запис).
Підстава обтяження: ухвала, Б/Н, Києво-Святошинський pайонний суд.
Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_2 .
Власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис.
Додаткові дані: Архівний номер: 5001753KIEV473, Архівна дата: 27.09.1999, Дата виникнення: 18.04.2000, № реєстра: 14, внутр. № B101103C2AF057307B45, комментарий: с. 29 Вишнева ДНК.
Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.06.1997, посвідченого державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 2-2426.
З метою отримання повної інформації позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів до подачі позову до суду.
- витребувано у Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відомості про арешт майна позивача.
- витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відомості про арешт майна позивача.
Позивач зазначила, що розгляд цивільної справи № 2-1954/2000 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири давно закінчено ухваленням рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2000, що набрало законної сили 02.01.2001, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовлено.
Також позивач зазначила, що у ході розгляду цивільної справи № 2-1954/2000 не було прийнято жодного судового рішення відповідно до вимог чинного на той час законодавства про обтяження належної позивачу квартири.
Позивач вказала, що вирішити це питання не в позовному провадженні не є можливим, так як не існує судового рішення, яким було б обтяжено спірне майно, а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої суд колись направив листа до нотаріальної контори для обтяження належної позивачу квартири, померла у 2010 році, у неї не залишилось спадкоємців.
З огляду на вказане позивач звернулась до суду.
Ухвалою судді від 05.09.2022 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.
Ухвалою судді від 05.09.2022 було:
витребувано у Києво-Святошинського районного суду Київської області:
- матеріали цивільної справи № 2-1954/2000 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, а у разі їх знищення - належним чином засвідчені копії всіх судових рішень (ухвал, рішень суду, постанов), ухвалених в ході розгляду цієї справи;
витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_3 , померлої у 2010 році;
витребувано у Вишневої міської державної нотаріальної контори інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту і спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої у 2010 році.
Ухвалою суду від 09.12.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
В судове засідання 09.02.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені.
Представник позивача подала до суду клопотання, в якому просила суд справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За відсутності заперечень від позивача суд ухвалив рішення про проведення заочного розгляду справи по суті, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку задовольнити позовні вимоги в повному, з наступних підстав.
Судом було встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.06.1997, посвідченого державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 2-2426.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено наступні відомості:
Тип обтяження: арешт (архівний запис).
Підстава обтяження: ухвала, Б/Н, Києво-Святошинський pайонний суд.
Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_2 .
Власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис.
Додаткові дані: Архівний номер: 5001753KIEV473, Архівна дата: 27.09.1999, Дата виникнення: 18.04.2000, № реєстра: 14, внутр. № B101103C2AF057307B45, комментарий: с. 29 Вишнева ДНК.
На виконання вказаної ухвали Вишнева міська державна нотаріальна контора надіслала до суду копію документу, на підставі якого було внесено обтяження щодо належної позивачу квартири до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: листа Києво-Святошинського районного суду Київської області, датованим квітнем 2000 року, в якому суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. просив у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку в квартирі не проводити будь-яких дій по відчуженню належної позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому жодного судового рішення Києво-Святошинський районний суд Київської області до нотаріальної контори не надсилав.
Розгляд цивільної справи № 2-1954/2000 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири давно закінчено, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2000, що набрало законної сили 02.01.2001, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовлено.
Докази того, що існує судове рішення про обтяження квартири позивача, відсутні.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ОСОБА_3 померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа до майна ОСОБА_3 , померлої у 2010 році, не була заведена.
Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.
Частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 проголошено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як передбачено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13.
З огляду на ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
З огляду на п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Пунктом 2.1.4 Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 41/5 від 27.05.1997, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 194/1998 27.05.1997 (чинного на час внесення 20.07.2004 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження квартири позивача), визначено, що підставою для внесення у Єдиний реєстр відомостей про накладені заборони відчуження та арешти об`єктів нерухомого майна є повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З огляду на ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як визначено ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 62-2 ЦПК України 1963 року (чинного станом на квітень 2000 року) запобіжні заходи включають:
1) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов`язані з порушенням прав;
2) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Позов про визнання права власності та зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Разом з тим відповідачами у такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для обтяження права позивача на розпорядження належним їй нерухомим майном, тобто квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , так як не існує жодного судового рішення про це, більш того, розгляд справи № 2-1954/2000, в рамках якої було подано судом до нотаріальної контори лист з проханням не вчиняти дій щодо відчуження належної позивачу квартири, закінчено на користь позивача у цій справі і рішення суду про це набрало законної сили.
Так як запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує право позивача на розпорядження її нерухомим майном, а вона у власності має лише квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , і з огляду на зміст п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», доцільно захистити її порушене право, усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення обтяження речових прав ОСОБА_1 , запис про що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме:
Тип обтяження: арешт (архівний запис).
Підстава обтяження: ухвала, Б/Н, Києво-Святошинський pайонний суд.
Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_2 .
Власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис.
Додаткові дані: Архівний номер: 5001753KIEV473, Архівна дата: 27.09.1999, Дата виникнення: 18.04.2000, № реєстра: 14, внутр. № B101103C2AF057307B45, комментарий: с. 29 Вишнева ДНК.
З огляду на вищенаведене, керуючись ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391, 1277 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 62-2, 62-4 ЦПК України 1963 року, ст.ст. 4, 5, 18, 19, 23, 28, 76-82, 141, 259, 263-268, 280-282, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження нерухомим майном - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення обтяження речових прав ОСОБА_1 , запис про що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме:
Тип обтяження: арешт (архівний запис).
Підстава обтяження: ухвала, Б/Н, Києво-Святошинський pайонний суд.
Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_2 .
Власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис.
Додаткові дані: Архівний номер: 5001753KIEV473, Архівна дата: 27.09.1999, Дата виникнення: 18.04.2000, № реєстра: 14, внутр. № B101103C2AF057307B45, комментарий: с. 29 Вишнева ДНК.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя Тетяна ДУБАС