Провадження № 2/127/1937/23
УХВАЛА

22 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Петуховій Н.А.,

за участю: представника позивача адвоката Богачук І.Ю.,

представника відповідача адвоката Путіліна Є.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки будинковолодіння в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2023 дану позовну заяву прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні розглянуто питання про залишення позовної заяви без руху, як такої, що не відповідає положенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богачук І.Ю. не заперечувала щодо залишення позовної заяви без руху, а представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Путілін Є.В. поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач при зверненні до суду сплатив 1073,60 грн судового збору.

Так, згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В залежності від предмета спору за своїм характером позовні вимоги поділяються на вимоги майнового та немайнового характеру.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Водночас, під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №495/1706/16-ц наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Судовий збір, зокрема, з вимог виділити в натурі частину житлового будинку визначається з урахуванням вартості спірного майна.

Як слідує з прохальної частини позовної заяви позивач просить: виділити в натурі частку будинку, а саме кухню 1-1, кімнати 1-5, 1-6,загальною житловою площею 18,5 кв.м., хлів Б, б, В, вбиральню Г, огорожі №l, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2000 року серії ABI №364464 та договору про порядок користування реальними частинами будинку від 28.07.2000 року серії АВМ №980704.

Суд звертає увагу, що позивач дійшов помилкового висновку щодо визначення позову про виділ частки нерухомого майна в натурі як немайнового, так як заявлена ним вимога є вимогою майнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420 грн).

Оскільки позовна заява містить вимогу майнового характеру (про виділ частки нерухомого майна), тому вона підлягає оплаті судовим збором відповідно до вищевказаної норми.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За таких обставин ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Слід зауважити, що вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, позивач не зазначив ціни позову та сплатив судовий збір лише в розмірі 1073,60 грн, що не може вважитись належним підтвердженням сплати судового збору у встановленому законом розмірі відповідно до заявленого розміру позовних вимог.

Разом з тим, жодних доказів щодо дійсної вартості спірного майна суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи, що в суду відсутня можливість встановлення ціни позову на день подання позову (в матеріалах відсутні докази щодо підтвердження дійсної вартості спірного майна), суд вважає за необхідне попередньо визначити для позивача розмір судового збору за вимогою майнового характеру про виділ частки у розмірі 13420,00 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви з вимогою майнового характеру в розмірі, встановленому судом або ж провести його оплату виходячи з дійсної вартості майна.При цьому, позивачу слід враховувати попередньо сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн згідно квитанції № від 29.05.2023 («Таксомбанк»).

Крім сплати судового збору, позивач не звільнений від обов`язку зазначити обставини з посиланням на докази щодо дійсної вартості майна та вказати відповідну ціну позову.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку UA0002856.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 187, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки будинковолодіння в натурі залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали суду складено 23 серпня 2023 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна