Справа № 674/214/23
Провадження № 2/674/187/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шафікової Ю. Е.,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 липня 2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказаному будинку зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3 , яка більше тринадцяти років не проживає в даному будинку. Згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року шлюб з відповідачкою розірвано. У добровільному порядку відповідачка не бажає знятись з реєстраційного обліку, наразі реєстрація місця проживання відповідачки впливає на вартість житлово-комунальних послуг та на отримання субсидії, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ухвалою судді від 28 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Алексєєва М.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилався, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 липня 2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб Новодунаєвецької селищної ради від 11.01.2023 року №1/9 підтверджується, що у вище означеному житловому будинку зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - власник, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 - син, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 не родичка.

Згідно акту обстеження, складеного комісією в складі депутата Новодунаєвецької селищної ради Кульчицького М.В. від 19.01.2023 року, вбачається, що під час обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована за вище вказаною адресою, але не проживає протягом тринадцяти років.

Згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Разом з цим, відповідачка у добровільному порядку з реєстраційного обліку у вказаній будинку знятись не бажає, чим порушила право позивача на користування своїм майном, вказана обставина стала підставною для звернення до суду із зазначеним позовом.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що є односельчанами позивача, ОСОБА_3 колишня дружина позивача, більше десяти років не проживає, вона приїжала в с. Лошківці того року один раз.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами за своєю природою є цивільно-правовими, регулюються ЦК України щодо права власності та захисту права власності та положеннями ЖК України.

Права власника житлового будинку визначені у статті 383 ЦК України і статті 150 ЖК України, які передбачають, що власник майна має право використовувати помешкання житлового будинку, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до змісту частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення призначені та придатні для постійного проживання в них.

Також, відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Зокрема, стаття 72 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною 15 лютого 2021 року у справі 235/2993/19.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Судом встановлено, що відповідачка тривалий час не проживає разом з позивачем, який є власником житлового будинку, спільним побутом не пов`язана, спільного господарства не веде, що підтверджується письмовими доказами.

Отже, право ОСОБА_3 на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника, оскільки остання не проживає у вказаному житловому будинку більше десяти років, що свідчить про втрату інтересу до даного житла як до постійного місяця проживання, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що в свою чергу захистить права позивача, як власника даного житла, щодо можливості безперешкодного користування та розпорядження майном.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

- позивач ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 04 квітня 2023 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова