Ухвала

20 червня 2023 року

м. Київ

справа № 932/4698/21

провадження № 61-6210 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В. розглянувши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

1. В 2021 році ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду грошові кошти в сумі 436 451,16 грн.

2. Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, позов задоволено частково. Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 152 966,70 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України, Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 12 995,50 грн.

4. У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

5. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

6. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справахта у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

7. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

8. Предметом позову у справі № 932/4698/21 є вимога про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 436 451,16 грн.

9. Таким чином ціна позову у цій справі становить 436 451,16 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн).

10. Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню у випадку, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

11. Так скаржник, обґрунтовуючи касаційну скаргу як таку, що стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень застосовані норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19 - ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 520/144448/18, від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19, від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19, від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц.

12. Також зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, оскільки норми права, які регулюють суспільні відносини щодо відшкодування шкоди завданої незаконними діями органу досудового розслідування, зокрема, визначення розміру моральної шкоди за час перебування під слідством по різному застосовують судами.

13. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведене заявником обґрунтування не дає достатніх підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки саме по собі посилання заявника на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики обґрунтоване лише тим, що правові висновки зроблені судами попередніх інстанцій, на думку заявника, суперечать правовим висновкам Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо підстав касаційного оскарження судових рішень у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому саме по собі не вказує на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

14. Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

15. Доводи заявника фактично полягають у його незгоді з оцінкою судами першої та апеляційної інстанцій зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

16. Також, Верховний Суд звертає увагу на те, що наведені скаржником доводи щодо того, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, не дають достатніх підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

17. Касаційна скарга не містить жодних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували б на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

18. Також Верховний Суд вважає, що наведені заявником обґрунтування не дають достатніх підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для скаржника, оскільки один лише фінансовий критерій не може бути визначальним для виняткового значення справи, а іншим заявник свої доводи належним чином не обґрунтував та не долучив жодних доказів на їх підтвердження.

19. Верховний Суд також звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України, встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тобто розмір моральної шкоди, яка має бути відшкодована, встановлюється в кожній конкретній справі окремо, враховуючи обставини відповідної справи

20. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено. Сама лише вказівка на зазначені винятки без належного обґрунтування та підтвердження належними доказами зазначених обставин, не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

21. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

22. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень - res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

23. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

24. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

25. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення ЄСПЛ у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

26. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

27. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

28. Враховуючи наведене, оскільки Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

29. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

30. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389 та 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ І. В. Литвиненко

/підпис/ Є. В. Петров