Справа № 136/1418/22
провадження № 2/136/362/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати за позивачем право власності по спадщині за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №036186, який був виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №162 від 08.07.2003.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_4 , а після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №036186, який був виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №162 від 08.07.2003. За життя ОСОБА_4 заповів земельну ділянку своєму синові ОСОБА_3 , який позивачу доводився дядьком. ОСОБА_3 прийняв спадщину батька, оскільки спільно з ним проживав. Разом з тим, за життя дядько позивача ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів іншу свою земельну ділянку на ОСОБА_2 , який не відносився до кола спадкоємців за законом. Спадкова доля спірної земельної ділянки не вирішена. Натомість, ОСОБА_3 був одиноким, а єдиним його спадкоємцем являється позивач, який спадщину дядька прийняв, оскільки спільно з ним проживав. Однак, при зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення спадщини дядька, що складається із земельної ділянки, яку той успадкував від свого батька, діда позивача, йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 30.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.02.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, однак представник позивача у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_4 належала земельна ділянка, згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №036186, який був виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №162 від 08.07.2003 (а.с.10). За життя ОСОБА_4 заповів зазначену земельну ділянку своєму синові ОСОБА_3 (а.с. 4). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 3), а оскільки з ним проживав ОСОБА_3 (а.с.13), останній прийняв його спадщину. ОСОБА_3 також мав свою земельну ділянку, яку він заповів відповідачу, однак залишилась не вирішена доля земельної ділянки, яку він раніше успадкував, але не оформив на себе від свого діда. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 5), а оскільки, він крім племінника - позивача з яким проживав (а.с. 14, 15) інших родичів, які б входили до кола його спадкоємців за законом не мав, а тому позивач прийняв спадщину дядька. Однак, при зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення спадщини дядька, що складається із земельної ділянки, яку той успадкував від свого батька - діда позивача, йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Як визначено в ст. 1216 -1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України . Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

У відповідності зі ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що оскільки позивач, як племінник одинокого спадкодавця ОСОБА_3 , що раніше прийняв, спірну земельну ділянку у спадщину від свого батька ОСОБА_4 , але не зміг її оформити за життя, при цьому його рідний брат ОСОБА_1 - батько позивача відмовляється від такої спадщини, а тому позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги, який прийняв спадщину ОСОБА_3 шляхом спільного проживання, а крім нього, інших спадкоємців за законом на успадкування спірної земельної ділянки немає.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем право власності по спадщині за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №036186, який був виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №162 від 08.07.2003, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності по спадщині за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №036186, який був виданий на підставі розпорядження Липовецької РДА №162 від 08.07.2003.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО