Справа № 562/2930/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

/заочне/

"15" червня 2023 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять усунути їм перешкоди в користуванні житловими приміщеннями будинку по АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог позивачі покликаються на те, що їм на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , яким не можуть повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися, оскільки в нього самовільно, без їх згоди вселився та проживає ОСОБА_3 . Будь-якої участі в утриманні будинку, ремонті останній не бере та комунальних послуг не сплачує. У добровільному порядку відповідач виселитися відмовляється, а тому підлягає виселенню в судовому порядку.

Відзив на позов відповідач не подавав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник-адвокат Мамай І.Є. позовні вимоги підтримали повністю та просять задоволити, додатково пояснивши, що відповідач проживав в належному позивачам будинку близько чотирьох років спільно з її донькою ОСОБА_4 без реєстрації місця свого проживання. Однак спільне проживання в одному будинку є неможливим, оскільки відповідач постійно вчиняє скандали, принижує власників та з приводу влаштування ним дебошів неодноразово зверталися до органів поліції. На даний час ОСОБА_4 з відповідачем переселилися та проживають окремо в іншому житлі, адреса якого їй не відомо.

Згідно поданої позивачем ОСОБА_1 заяви позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України за вказаним позивачем місцем його проживання по АДРЕСА_1 , однак судові повістки повернулися з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», а відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 в ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області відсутні, тому останній повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило

При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення в справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з проживаннямОСОБА_3 у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який на підставі ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 листопада 1990 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 2015 року належить співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших.

З висловленої у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 правової позиції вбачається, що згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Крім того, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому під час розгляду цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб відповідно до провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч.3 ст.116 ЖК України).

Позовні вимоги позивачами заявлений з підстав самовільного, без їх згоди вселення в належний їх будинок відповідача.

Однак з пояснень позивача ОСОБА_2 вбачається, що такими підставами фактично є неможливе спільне проживання в одному будинку з відповідачем, який проживав близько чотирьох років однією сім`єю з її донькою ОСОБА_4 , яка з 26 лютого 2004 року є зареєстрованою в будинку по АДРЕСА_1 та на законних підставах може користуватися цим житлом, і який участі в утриманні та ремонті будинку не приймає, комунальних послуг не сплачує, постійно вчиняв скандали та з приводу влаштування ним дебошів мешканці будинку неодноразово зверталися до органів поліції.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами не надано суду будь-яких належних та допустимих у розумінні положень ст.ст.77-78 ЦПК України доказів вчинення відповідачем дій, що порушують правила співжиття та роблять неможливим проживання разом з ним в одному будинкуабо фактичне проживання відповідача в спірному будинку.

Від допиту в якості свідка ОСОБА_5 позивачі відмовилися, а відібрані їх представником письмові пояснення в останньої не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки свідок не є учасником справи та показання свідка мають бути отримані судом у передбаченому ст.230 ЦПК України порядку.

Відсутні і докази, які б свідчили про застосування до ОСОБА_3 заходів попередження судами, прокурорами, органами поліції, адміністративними комісіями, а також про вжиття щодо нього заходів громадського впливу, прийняті на загальних зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи та їх безрезультативність, які, маючи офіційний характер, повинні передувати виселенню члена сім`ї наймача на підставі ч.1 ст.116 ЖК України.

Разом з тим, відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідач на даний час у належному позивачам житловому будинку не проживає та добровільно виселився, усунувши для позивачів перешкоди для володіння належним їм майном, що не заперечується позивачем та свідчить про відсутність предмету спору, а прийняття рішення з метою захисту прав та інтересів позивачів від незаконних дій відповідача в майбутньому цивільним законодавством не передбачено.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 280-284, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 22 червня 2023 року.

Суддя: