ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6033/23 Справа № 205/8110/21 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача - Никифоряка Л.П.,

суддів - Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання - Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чижик Ірина Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чижик Ірина Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що її батько - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Маючи намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті батька, вона звернулася до нотаріальної контори, де їй було роз`яснено про необхідність подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Після подання 26 грудня 2019 року заяви про прийняття спадщини за місцем проживання спадкодавця, в процесі оформлення своїх спадкових прав, за допомогою представника ОСОБА_3 з`ясувалось, що спадкове майно на території російської федерації відсутнє. Тільки лише в кінці серпня 2021 року їй стало відомо про те, що за життя батько прийняв спадщину за заповітом на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Після направлення позивачу її представником ОСОБА_3 з російської федерації свідоцтва про смерть батька, яке відбулося із затримкою, вона одразу звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Чижик І.О., однак приватним нотаріусом було їй усно відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, позивачка виклала вимогу про встановлення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклала вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Зазначала, що судом першої інстанції не була врахована та обставина, що вона як спадкоємець за законом першої черги у встановлений законом строк, за рекомендацією приватного нотаріуса, звернулася з заявою про прийняття спадщини за місцем її відкриття (російська федерація), проте в процесі оформлення спадкових прав з`ясувалось, що спадкове майно на території російської федерації відсутнє. В кінці серпня 2021 року їй стало відомо про те, що за життя батько прийняв, але не оформив, спадщину за заповітом на нерухоме майно, яке розташоване на території України. Вважала, що в сукупності всі ці обставини підтверджують наявність об`єктивних поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції з`ясовано, що згідно свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 , виданого 06 липня 2004 року Бабушкінським районним управлінням юстиції м. Дніпропетровська, позивачка має такі анкетні дані: ІНФОРМАЦІЯ_2 « ОСОБА_4 », про що 21 січня 1986 року складено відповідний актовий запис № 462, де батьками записані « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ОСОБА_5 ».

06 березня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 104, де зазначено прізвище дружини після укладання шлюбу « ОСОБА_7 ».

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 29 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 змінила своє ім`я із « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак є спадкоємцем першої черги згідно вимог статті 1261 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 11 грудня 2019 року, виданим Желєзногорським територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану красноярського краю російської федерації.

Судом також установлено, а стороною позивача не оспорено та визнано, що на день смерті позивачка постійно не проживала із померлим спадкодавцем.

Матеріали справи містять заяву позивачки від 26 грудня 2019 року, що адресована компетентним органам російської федерації про прийняття саме там спадщини після смерті ОСОБА_2 .

При цьому, у шестимісячний строк з дня смерті батька позивачка на території України не подала органу нотаріату заяву про прийняття спадщини, спадкова справа протягом вказаного періоду після смерті вищезазначеної особи не заводилась.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачкою причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька, не доведено наявність поважних причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом апеляційної інстанції підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак є спадкоємцем першої черги згідно вимог статті 1261 ЦК України (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 11 грудня 2019 року, виданим Желєзногорським територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану красноярського краю російської федерації (а.с.11).

Позивачкою визнається, що на день смерті вона постійно не проживала із померлим спадкодавцем.

Маючи намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті батька, 26 грудня 2019 року позивачка звернулася з заявою, що адресована компетентним органам російської федерації та яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чижик І.О., про прийняття спадщини за місцем її відкриття (а.с.13-16).

Позивачка зазначала, що в процесі оформлення своїх спадкових прав з`ясувалось, що спадкове майно на території російської федерації відсутнє. Тільки лише в кінці серпня 2021 року їй стало відомо про те, що за життя батько прийняв спадщину за заповітом на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Після направлення їй з російської федерації свідоцтва про смерть батька, яке відбулося із затримкою, вона одразу звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Чижик І.О. з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачка в межах встановленого частиною першою статті 1270 ЦК України вчинила дії щодо прийняття спадщини після смерті батька, подавши 26 грудня 2019 року заяву про прийняття спадщини за місцем її відкриття, проте через відсутність майна не оформила спадкові права та в подальшому звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з пропуском встановленого законом строку.

Отже, існують підстави для висновку, що зазначені обставини викликали у позивачки істотні труднощі для вчасного звернення до нотаріуса та прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому право позивачки на прийняття спадщини підлягає захисту.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про встановлення факту поважності причин пропуску позивачкою шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки позивачка у позовній заяві просила судові витрати віднести за її рахунок, понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чижик Ірина Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2023 року.

Судді: