Провадження №2/523/304/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"30" травня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Іванченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» про стягнення матеріальної шкоди завданної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.11.2021 року з вини водія ОСОБА_2 трапилась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ( справа № 473/4620/21) водія ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій винуватця ДТП її автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Згідно ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 28.11.2021 року позивач здійснила повідомлення страхової компанія винуватця ДТП, однак, відшкодування матеріальної шкоди не проведено.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» на її користь страхове відшкодування у розмірі: 27 382, 17 гривень, витрати на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту у розмірі: 2 800 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі: 992, 40 коп., та витрати на правничу допомогу у розмірі: 5 000 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, позивачу заперечення відзив.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, разом з цим, на адресу суду 30.05.203 року (вх. № 14961) надійшла заява представника позивача про можливість розгляду справи за відсутності позивача, в якій представник зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.43-44).

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» про час та місце слухання справи повідомлявся, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.34-35;39-40), що відповідно до положення ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судом враховується положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, судом було вжито передбачених заходів щодо сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.11.2021 року з вини водія ОСОБА_2 трапилась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ( справа № 473/4620/21) водія ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріалами справи встановлено, що згідно полісу № АР1665835 станом на 24.11.2021 року транспортний засіб MAN TGX, реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховано в «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (а.с.10).

Позивач зазначає, що письмово зверталась до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, її лист було залишено без уваги. На підтвердження направлення листа позивачем надано лист опис та квитанцію (а.с.11).

Згідно звіту № 0112/21 оцінки вартості матеріальних збитків нанесених власнику автомобіля «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП вартість відновлювального ремонту становить 57 910, 42 гривні. Вартість матеріального збитку становить 27 382, 17 гривень (а.с.12-19).

З урахуванням викладеного суд зазначає наступне.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Предметом позову є вимоги про відшкодування матеріального збитку, що відповідно до звіту становить 27 382, 17 гривень.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону № 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п.9.1 ст. 9 Закону № 1961-ІV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Порядок страхового відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, цивільноправова відповідальність власника якої була застрахована, регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі №785/18006/15-ц від 04.07.2018 р., відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ТОВ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» на користь позивача витрат понесених з надання звіту оцінки вартості матеріальних збитків суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до стаття 106 ЦПК України передбачено проведення експертизи на замовлення учасників справи, так, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Таким чином, витрати, щодо відшкодування витрат на проведення експертизи відповідно до положень статті 133 ЦПК України відносяться до судових витрат, до яких, зокрема, належать витрати, пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно квитанції № 59806268 від 10.12.2021 року позивач сплатила кошти в сумі 2 800 гривень, призначення платежу оплата послуг з визнання суми матеріальних збитків (а.с.20).

Щодо витрат на правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1.ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно акту надання послуг № 01/10/2022 від 21.10.2022 року замовник ОСОБА_1 та виконавець послуг Адвокатське об`єднання «Захист» сторони визначили загальну вартість з надання послуг щодо підготовки позовної заяви в розмірі 5 000 гривень (а.с.22). Так, згідно квитанції (а.с.21), позивач оплати надані послуги на рахунок АО «Захист».

Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Таким чином, витрати понесені позивачем з розгулом справи є доведеними та такими, що підлягають до стягнення.

Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінює усі докази в сукупності, а тому, враховуючи наявність належних доказів щодо підтвердження вини та причинно-наслідкового зв`язку, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» на користь позивача підлягають до стягнення сплачені та документально підтверджені судові витрати в загальному розмірі: 8 792, 24 гривні, що складаються з 5 000 витрати з надання правничої допомоги; 2 800 вартість оцінки матеріального збитку та 992,40 судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 106, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Бастона, буд. 5/13) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в розмірі: 27 382, 17 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Бастона, буд. 5/13) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати понесені з розглядом справи у загальному розмірі - 8 792, 24 гривні.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 05.06.2023р.

Суддя: