Справа № 509/7010/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Овідіопольського районного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області

про визначення місця проживання дітей

учасники цивільного провадження:

позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ковчук В.М., третя особа Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (далі по тексту орган опіки та піклування), -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2021 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою до відповідача, який фактично проживає на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що в шлюбі з відповідачем, який проживає окремо, народились діти донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на час подання позову проживають з позивачкою. Між сторонами виник спір, щодо місця проживання малолітніх дітей, з урахуванням ставлення відповідача до виховання дитини, матеріального становища позивачки, вона просить визначити місце проживання дітей разом з позивачем.

В ході судового розгляду позивачка позов підтримала, просить справу розглянути на підставі наявних в справі матеріалів.

Відповідач копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, та направив заяву з якої вбачається, що спору між сторонами не має.

Третя особа орган опіки та піклування до суду не з`явився, до суду направили висновок в якому просять прийняти рішення в інтересах дитини.

Рух справи.

13 грудня 2021 року судом першої інстанції, було відкрито цивільне провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Обставини, які встановлені судом

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, офіційно працевлаштована в ТОВ «Смартлаб» та отримує постійну заробітну плату (дохід).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , офіційно не працює, притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Сторони є батьками малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Малолітні діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично перебувають на утриманні та проживають разом з позивачкою ОСОБА_1 , у якого житлово-побутові умови відповідають санітарним та іншим будівельним нормам, а саме у користуванні позивача є нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складає з: житлова площа 68.6 кв.м., загальна 154.8 кв.м.

Між сторонами виник спір щодо проживання дітей, що підтверджується листуванням між сторонами, до подачі цивільного позову.

Відповідач зазначив, що спору між сторонами щодо проживання дітей не має, однак з даною позицією суд погодиться не може з наступного, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами є листування предметом, якого є проживання дітей. Між сторонами в присутності дітей виникали сварки, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір про право проживання дітей.

Думка неповнолітніх дітей в порядку ст. 171 СК України під час судового розгляду не з`ясовувалась, з урахуванням позиції сторін та з урахуванням інтересів віку дітей, стану їх здоров`я та розумового розвитку.

Орган опіки та піклування висновок щодо місця проживання надав, з якого вбачається, що доцільно місце проживання дітей разом з позивачкою.

З урахуванням того, що позивачка піклується про розвиток дитини, прихильність дітей до кожного з батьків, вік дітей, стан їх здоров`я, способу життя позивачки, наявність у позивачки постійного місця проживання та відсутність постійного місця проживання у відповідача, та притягнення відповідача до кримінальної та адміністративної відповідальності. Суд вважає необхідним визначити місце проживання дітей за місцем проживання позивачки (матері). Даний висновок суду не суперечить принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р.: малолітня дитина не повинна бути розлученою з матір`ю, крім випадків, коли є виключні обставини. Виключними обставинами можуть бути: відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, що може зашкодити розвиткові дитини, дані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Декларація прав дитини не є міжнародним договором, не є нормативним документом обов`язкового характеру у правовій системі України, у той час, відповідно до ст. 9 Конституції України, ЗУ «Про міжнародні договори України» та Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, Конвенція про права дитини є частиною національного законодавства.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Судові витрати

При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 908 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст. 161 ч.2 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.