Справа № 727/1156/23
Провадження № 2/727/510/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарі Вальків А.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідач ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_5 адвоката Кусмарцева Максима Олександровича до Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_5 адвокат Кусмарцев Максим Олександрович подав цивільній позов до Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, посилається на те, що у власності ОСОБА_5 перебуває автомобіль марки «Фольксаген Пасат» р/н НОМЕР_1 . 26.11.2022 року о 12:08 год. в м. Чернівці вул. Героїв Майдану, 44, ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , під час здійснення повороту ліворуч не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільний рух, в результаті чого трапився наїзд на автомобіль «Фольксаген Пасат» р/н НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_5 , що призвело до численних механічних та технічних пошкоджень її транспортного засобу. Водія автомобіля ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 притягнуто Шевченківським районним судом м. Чернівці до відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Автомобіль ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 належить Приватному акціонерному товариству «Тернопільський молокозавод», водій ОСОБА_4 виконував службові обов`язки водія експедитора даного товариства. Тому просять суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» (), на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 5592,31 гривень та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (), на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 97 932,48 гривень та понесені судові витрати, пов`язані із залученням судового експерта в розмірі 2265,40 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.02.2023 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Від представника відповідача ПрАТ «Тернопільський молокозавод» надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволені позову. Зазначаючи що, між ПрАТ «Тернопільський молокозавод» та ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія» укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АТ/1925122), терміном дії з 29 листопада 2021 р. по 28 листопада 2022 року, яким застраховано цивільно-правову, відповідальність товариства (автомобіль марки ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з МТСБ України). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За вказаним полісом страхова сума у повному розмірі покривається лімітом відповідальності. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Від представника відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надійшов відзив на позовну заяву. Зазначаючи що, позивачка не зверталась із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК» не зверталась, тому і не приймалося рішення про виплату чи відмову у здійсненні страхового відшкодування. Отже, звернення потерпілими з позовом до ПрАТ «УПСК» є передчасним, оскільки ПрАТ «УПСК» не вчинило жодних дій, що свідчили б про порушення або не визнання прав позивача на отримання страхового відшкодування. Крім того позивачкою не надано документального підтвердження факту проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ, а також відсутнє документальне підтвердження щодо фактичного здійснення ремонту транспортного засобу. До того ж представник страховика оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача у встановлений законом строк, а тому відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «УПСК» витрат на проведення експортного дослідження. Більше того у позивача не виникало права на проведення власного автотоварознавчого дослідження. Наданий висновок експерта №СЕ-19/126-22/8852-АВ, складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Крім того, під час проведення огляду транспортного засобу «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , представником ПрАТ «УПСК» оцінюваем ОСОБА_6 зафіксовано різну товщину фарби на капоті, лівому крилі, передньому правому крилі та задній лівій боковині, що свідчить про проведення відновлювальних робіт на частині кузова та оперення кузова даного автомобіля. Отже, всі вищевикладені факти свідчать проте, що автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 містить складові частини кузова та оперення кузова, які відновлювали ремонтом, що згідно з п. 7.39 (б) Методики вимагає застосування коефіцієнту фізичного зносу. Тому, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача позовні вимоги у зміненому вигляді підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Тернопільський молокозавод» в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у відзиві просив в позові відмовити.

Представник відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у відзиві просила в позові відмовити.

Третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Фольксваген Пасат» р/н НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 15.05.2019 року ТСЦ7341.

26.11.2022 року о 12:08 год. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 44 ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , під час здійснення повороту ліворуч не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільний рух, в результаті чого трапився його наїзд на автомобіль «Фольксваген Пасат» р/н НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_5 , що призвело до численних механічних та технічних пошкоджень її транспортного засобу

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/11167/22 від 14.12.2022 року, ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення. Дана постанова набрала законної сили 27.12.2022 року.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом також встановлено, що під час руху о 12:08 год. 26.11.2022 року на автомобілі ГАЗ, р/н НОМЕР_4 , який належить Приватному акціонерному товариству «Тернопільський молокозавод», водій ОСОБА_4 виконував службові обов`язки водія експедитора даного товариства.

Між ПрАТ «Тернопільський молокозавод» та ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія» укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АТ/1925122), терміном дії з 29 листопада 2021 р. по 28 листопада 2022 року, яким застраховано цивільно-правову, відповідальність Товариства ( автомобіль марки ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_2 ), що підтверджується витягом з МТСБ України.

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними нормами ЦК України.

Так, положеннями частини 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам надані такі роз`яснення: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Посилання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на передчасність позову в зв`язку із відсутністю заяви позивача про виплату страхового відшкодування суд оцінює критично, оскільки згідно наведеного в правовій позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній в постанові від 29.07.2020 року у справі №276/752/16-ц, вказується, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, позивач посилається на висновок експертного дослідження Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 13.12.2022 року №СЕ-19/126-22/8852-АВ.

Представник відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не погоджується із вказаним висновком експерта.

Даючи оцінку аргументам сторін, суд зазначає наступне:

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Згідно частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ регулюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", яка затверджена наказом N 142/5/2092 МЮУ та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року .

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин(п.1.3).

Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Згідно п. 5.1 розділу 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

У висновку експерта від 13.12.2023 року №СЕ-19/126-22/8852-АВ, наявна ілюстративна таблиця із зображень пошкоджень транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Passat» д.н. НОМЕР_1 , що свідчить про те, що експерт безпосередньо оглядав автомобіль, перелік ушкоджень транспортного засобу є відмінним.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Зважаючи на положення ч. 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, а отже таку втрату товарної вартості, визначену у висновку експерта від 13.12.2023 року №СЕ-19/126-22/8852-АВ, слід стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод».

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що встановлено належність водія, винного у виникненні пригоди, до ПАТ "Тернопільський молокозавод" саме, як працівника, який виконував трудові обов`язку в момент виникнення пригоди; роботодавець та одночасно власник автомобіля застрахував свою цивільноправову відповідальність - за таких обставин, заявлена майнова шкода спричинена пригодою в межах ліміту відповідальності підлягає до стягнення із страховика в повному обсязі.

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_5 адвоката Кусмарцева Максима Олександровича до Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» () на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 5592,31 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 97 932,48 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» () в дохід держави судові витрати - судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () в дохід держави судові витрати - судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. В разів складення вступної та резолютивної частини, протягом 30 днів з дня виготовлення рішення в повному обсязі.

З повним текстом рішення суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 14.06.2023 року.

СУДДЯ : О.Г.Літвінова