ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5219/23 Справа № 202/6383/23 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Павелка Сергія Михайловича на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року про відмову у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павелко Сергій Михайлович звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Підставою звернення до суду є необхідність (у зв`язку з різним написанням прізвищ) встановити факт родинних відносин між заявником та її сином - ОСОБА_2 . Встановлення даного факту дозволить заявнику реалізувати свої соціальні права, як матері загиблого військовослужбовця.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 .

Ухвала суду мотивована тим, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу (член сім`ї загиблого військовослужбовця), не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення (призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідної пенсії). Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимоги заявниці пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про відмову у відкритті провадження у справі є помилковими та передчасними, оскільки суд першої інстанції застосував правову позицію Верховного Суду, яку не слід було застосовувати, адже вона стосується юридичного факту відмінного від того, який просить встановити заявниця.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 - адвокат Павелко Сергій Михайлович звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, у зв`язку з тим, що є необхідність встановити факт родинних відносин між заявником та її сином - ОСОБА_2 , оскільки при перекладі прізвища ОСОБА_3 була допущена помилка, а тому неможливо простежити спорідненість батьків.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу (член сім`ї загиблого військовослужбовця), не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення (призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідної пенсії). Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимоги заявниці пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким вискоком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч. 1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесені до компетенції адміністративних, господарських судів, кримінального провадження чи до провадження в справах адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

Так, дійсно у Постанові Верховного суду від 22.03.2023 року по справі справа № 290/289/22, провадження № 61-13369св22, встановлено, що звернулася до суду із метою підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, що свідчить про те, що такий спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Проте, у цій справі, заявниця зверталась із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тоді як в даній справі, встановленню підлягає лише факт неправильного перекладу прізвища заявниці та загиблого сина. А тому до даної справи неможливо застосовувати дану правову позицію.

Суд першої інстанції не пересвідчився належним чином, не з`ясував характер виниклих правовідносин, та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павелка Сергія Михайловича - задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року - скасувати, матеріали справи направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко