Справа № 589/1630/21
Провадження № 2/589/78/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_3 звернувся з вищевказаним позовом до ОСОБА_4 . На підтвердження позовних вимог вказує, що влітку 2019 року домовився із своїм знайомим, - відповідачем ОСОБА_5 про те, що на наданому ним автомобілі позивач надаватиме послуги з перевезення, тобто, працюватиме таксистом.

Документально такі відносини між позивачем та відповідачем оформлені не були, ґрунтувались лише на усних домовленостях.

28 липня 2019 року позивач, керуючи наданим відповідачем автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Будівельників, 31/13, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків. Також внаслідок дорожньо- транспортної пригоди Позивач отримав тілесні ушкодження (множинні забої, садна м`яких тканин обличчя, забійні рани носа, кінцівок), потребував медичної допомоги.

Як вказує позивач, з місця ДТП він зателефонував відповідачеві, повідомив про подію, що сталася, попросив привезти поліс обов`язкового страхування відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, якого не виявив в автомобілі. Через нетривалий час, навіть до приїзду поліції, на місце дорожньо-транспортної пригоди під`їхав представник відповідача, який представився його адвокатом Завірухою Романом Володимировичем.

Позивач вказує, що сильно нервував після дорожньо-транспортної пригоди, погано себе почував внаслідок отриманих травм та погано пам`ятає всі події того дня. Однак, пам`ятає, що на якійсь станції технічного обслуговування він кілька разів заповнював якісь документи, щось неодноразово переписував. Пам`ятає також, що представник відповідача підвищував на нього голос, погрожував тим, що «поставить на лічильник» його родичів і допоки позивач не підпише якісь папери, не викличе йому швидку медичну допомогу. Позивач уривками пам`ятає як давав якісь пояснення поліції та як поліцейський допомагав йому сісти в автомобіль швидкої медичної допомоги.

В листопаді 2020 року на адресу позивача надійшла ухвала Голосіївського районного суду м. Києва про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення боргу за договором позики, копію позовної заяви та доданих до неї документів. З тексту позовної заяви позивач лізнався про те, що між ним та відповідачем 22 липня 2019 року, нібито було укладено договір позики у формі розписки, на підставі якого він, нібито позичив у відповідача грошові кошти в сумі 200 000,00 гривень та зобов`язувався повернути 01 серпня 2019 року.

Як вказує позивач, після отримання копії позову з додатками він впізнав свій почерк та пригадав, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди 28 липня 2019 року представник ввідповідача вимагав від нього написання якоїсь розписки, казав, що то буде гарантією відшкодування ним вартості ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 . Однак, реально жодних грошових коштів від відповідача ані 22, ані 28 липня 2019 року позивач не отримував.

Оскільки поданим до Голосіївського районного суду м. Києва позовом відповідач наполягає на реальності і дійсності договору позики у формі розписки від 22 липня 2019 року та на наявності підстав для стягнення з позивача 200000 гривень, позивач просить визнати цей договір недійсним з підстав застосування до нього фізичного та психічного насилля під час складання розписки, датованої 22.07.2019, а правовою підставою вказує ст. 231 ЦК України.

11.06.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Відповідач заперечує зв`язок події дорожньо-транспортної пригоди та написання розписки позивачем. Також вказує, що позивач не наводить у позові в чому саме проявлявся психологічний тиск при написанні розписки, хто його здійснював.

В судовому засіданні представник позивача позовну вимогу підтримав в повному обсязі, обгрунтовуючи її тими ж доводами, які викладені в тексті позову.

Представник відповідача позов не визнав, обгрунтовуючи свої пояснення тими ж доводами, які викладені в тексті відзиву та просив в задоволенні позову відмовити.

Викликані для надання особистих пояснень позивач та відповідач в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, досліживши письмові докази приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, відповідно до ч. 6 цієї ж статті, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовою підставою позову позивачем вказано норму ст. 231 ЦК України згідно якої правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України обставини застосування фізичного чи психічного тиску до позивача підлягали доведенню саме ним.

На підтвердження своїх вимог позивачем було разом із позовом надано: копію розписки, копію позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, копію протоколу в справі про адміністративне правопорушення, копії довідок Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 28.07.2019 та від 04.11.2020, а в процесі судового розгляду надано: копію постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 27.08.2019 в справі про адміністративне правопорушення, відповідь Головного сервісного центру МВС від 17.09.2021 щодо відсутності інформації про реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_3 , інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження о`бєктів нерухомого майна та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_3 .

Зі змісту медичних довідок вбачається і представником позивача не заперечувалось, що травми, зазначені в довідках, позивач ОСОБА_3 отримав під час дорожньо-транспортної пригоди. Під час перебування в лікарні ОСОБА_3 було проведено первинну хірургічну обробку саден, від стаціонарного лікування ОСОБА_3 відмовився.

Інші докази, з урахуванням предмету доказування, є неналежними.

Будь-яких доказів (показань свідків, аудіо- відео - носіїв інформації тощо) з яких би вбачалось застосування до ОСОБА_3 28.07.2019 фізичного чи психічного тиску з метою складення розписки про отримання коштів від ОСОБА_4 , суду не надано.

Визначивши в ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, законодавець також визначив основні засади (принципи) цивільного судочинства, серед яких, зокрема, змагальність сторін: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підстав для збирання доказів, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч. 7 ст. 81 ЦПК України) суд не вбачає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів застосування до нього 28.07.2019 фізичного чи психічного тиску з метою складення розписки про отримання коштів від ОСОБА_4 , що було вказано як підстава його вимоги про визнання договору позики недійсним.

Недоведеність цих обставин має наслідком відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 263 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31.03.2023.

Суддя О.М.Сидорчук