Провадження № 4-с/752/80/23
У Х В А Л А

Іменем України

24.03.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

за участі секретаря Ракоїд Є.І.,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ященко Тетяни Олегівни, відповідно до якої просив:

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ященко Тетяни Олегівни в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1;

-зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ященко Тетяну Олегівну скасувати обтяження 9059590 (спеціальний розділ), постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП № НОМЕР_1, виданий 16.03.2015 р., видавник:ВДВС Солом`янського РУЮ ум.Києві, 904/14.

-поновити строк на оскарження дій державного виконавця.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 2/2019/12 від 20.02.2015 року, виданий Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» грошових коштів.

27.04.2015 року державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а копію постанови разом з оригіналом виконавчого документу було відправлено до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного правління юстиції у місті Києві, за місцем отримання боржником доходів.

Відповідно до Договору факторингу, право вимоги за цим кредитним договором перейшло до іншої фінансової компанії, а саме ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ».

18.05.2017 року було укладено акт приймання-передачі відступлених прав, відповідності до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "СВІТ ФІНАНСІВ" (первісний кредитор) відступив (передав), а ОСОБА_2 (новий кредитор) на підставі власного волевиявлення набула право грошової вимоги на отримання всіх платежів ОСОБА_1 за кредитним договором № 046-2008-1108 від 29.04.2008 року.

Заявник зазначає, що ним було повністю погашено заборгованість за кредитним договором № 046/2008/1108, що підтверджується письмовим повідомленням нового кредитора про відсутність жодних претензій за вказаним кредитним договором.

Проте у рамках виконавчого провадження, яке було відкрито за ініціативою банку, було накладено обтяження: 9059590 (спеціальний розділ), постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № НОМЕР_1, виданий 16.03.2015, видавник: ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, 904/14, та по сьогоднішній день не скасовано.

Представником заявника адвокатом Максимовим М.І. було направлено до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про скасування всіх обтяжень, що накладалися на ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

07.11.2022 р. старший державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ященко Т.О. відмовила у скасуванні такого арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_1 станом на 07.11.2022 р. не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження у межах ВП № 467949554.

Дане рішення заявник вважає незаконним, оскільки він в повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором, будь-хто із кредиторів не мають жодних майнових претензій до нього, рішення фактично не виконувалось органами державної виконавчої служби, виконавче провадження закінчено, а отже підлягають скасуванню всі обтяження, постанова про стягнення виконавчого збору не виносилась.

Державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прилуцькою В.А. подано відзив на скаргу, відповідно до якого вона просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки відсутні визначені Законом України «Про виконавче провадження» , в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій, підстави для скасування обтяжень, в зв`язку з невиконанням рішення державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Заявник, державний виконавець та стягувач у виконавчому провадженні про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливо провести розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2014 р. у справі № 2-2019/12 ухвалено рішення, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» стягнуто суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 115332,64 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення рішення ( 1486,7075 гривень за 100 швейцарських франків) становить 1714651 гривня 72 копійки, судовий збір в розмірі 2135 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 гривень.

10.03.2015 державним виконавцем Солом`янського відділу виконавчої служби м.Київ Черкасовим Євгеном Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

16.03.2015 державним виконавцем Відділу Кравцовою Оленою Сергіївною, керуючись ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій час) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №9059590.

18.03.2015 державним виконавцем Відділу Кравцовою Оленою Сергіївною, керуючись ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій) винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 171690,68 гри.

26.03.2015 державним виконавцем Відділу Кравцовою Оленою Сергіївною, керуючись ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на той час) винесено постанову про розшук майна боржника.

26.03.2015 державним виконавцем Відділу Кравцовою Оленою Сергіївною на підставі ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на той час) винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

27.04.2015 державним виконавцем Відділу Кравцовою Оленою Сергіївною на підставі ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 150 грн.

27.04.2015 державним виконавцем Відділу Кравцовою Оленою Сергіївною на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і направлено виконавчий документ з вказаною постановою; постановою про стягнення виконавчого збору; постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій на адресу ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, у зв`язку з тим, що згідно відповіді УПФУ боржник отримував дохід у вигляді пенсії за адресою: м. Київ, вул. Воровського 16, що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Згідно відомостей АСВП в системі наявне виконавче провадження за номером ВП№ 48290376 з примусового виконання виконавчого документа №2/2019/12 виданого 20.02.2015, яке перебувало в ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. Вказане виконавче провадження перебуває у стані «відмовлено у відкритті», тобто державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, судом встановлено, що на час розгляду скарги виконавче провадження № НОМЕР_1 знищено в зв`язку із закінченням терміну його зберігання.

Представник заявника звернувся до відділу державної виконавчої служби з заявою про скасування обтяжень у виконавчому провадженні, однак згідно відповіді від 07.11.2022 р. йому було відмовлено у скасуванні арешту майна в зв`язку наявністю невиконаного рішення про стягнення виконавчого збору та вират виконавчого провадження.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Постановою пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 судам надано наступне роз`яснення - судове рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999 р.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

В силу положень ст.50 Закону (в редакції на час вчинення виконавчої дії) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або

витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій),

повернення виконавчого документа до суду або іншого органу

(посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно

боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем

заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші

дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім

випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби м.Київ рішення про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з направленням виконавчого документа на виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Київ, у нього були відсутні підстави для скасування накладених обтяжень в силу положень ст.50 Закону.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

До таких висновків прийшов Верховний Суд у Постанові від 13.07.2022 р. у справі справа N 2/0301/806/11.

Однак, в даному випадку, заявником не сплачено виконавчий збір у виконавчому провадженні та витрати виконавчого провадження.

Посилання заявника на незаконність стягнення з нього виконавчого збору не може бути прийнята судом, оскільки така постанова не була скасована у визначеному порядку, державним виконавцем вчинялись дії з примусового виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя