Справа № 347/1503/22
Провадження № 2/347/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді - Гордія В.І.,

з секретарем - Корбутяк Н.М.,

з участю представника відповідача - адвоката Бельмеги О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом Державного підприємства "Кутське лісове господарство" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

Представник ДП "Кутське лісове господарство" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовну заяву представник позивача мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді майстра лісу Кутського лісництва ДП «Кутське лісове господарство», та несучи повну матеріальну відповідальність, допустив вчинення на ввіреній йому під охорону території лісу незаконну порубку дерев. В зв?язку із цим, вироком Косівського районного суду від 06.06.2022 року (справа №347/2314/21) відповідач був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, тобто у неналежному виконанні своїх службових обов?язків, що спричинило тяжкі наслідки, і спричинена шкода становить 297 736,80 грн. Зважаючи на вимоги ст.1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, вважають, що відповідач повинен відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених у позові підстав та просив позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, та відзиві на позов відповідач зазначив, що відповідно до норм ст.19 Лісового Кодексу України, обов?язок забезпечувати охорону і захист лісових насаджень та дотримання правил використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів, яким в даному випадку є ДП «Кутське лісове господарство». Даний спір щодо відшкодування шкоди виник у зв?язку із тим, що за результатами проведених ревізій на території ввіреного відповідачу виділу 4 кварталу 33 майстерської дільниці №5 Кутського лісництва ДП «Кутське ЛГ» невстановленими слідством особами було здійснено самовільну рубку дерев, чим було завдано шкоду інтересам держави на суму 297 736,80 грн. Вказана територія передана в користування ДП «Кутське ЛГ», яке є лісокористувачем згаданих ділянок лісу і відповідно до вимог лісового законодавства несе відповідальність за незаконні порубки дерев. А отже і шкоду завдану інтересам держави слід стягувати з постійного лісокористувача, тобто ДП «Кутське ЛГ», яке після цього сплачену шкоду може стягнути в регресному порядку із свого працівника, що передбачено ст.1172 ЦК України. Постановою ВГС України від 19.09.2018 року у справі №925/382/17 встановлено, що обов?язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов?язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Тому вважає, що відповідальність за шкоду, яка виникла внаслідок його службової недбалості може бути застосована в порядку регресу, але тільки після того як ДП «Кутське ЛГ» яке є лісокористувачем у визначеному законом порядку відшкодує шкоду заподіяну незаконними порубками дерев в сумі 297 736,80 грн. Просять в позові відмовити повністю.

Вислухавши сторони, представників, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В ході судового розгляду, судом встановлено наступне.

Згідно наказу Директора ДП «Кутський лісгосп» від 23.03.2015 року за № 61-к ОСОБА_1 було призначено на посаду майстра лісу Кутського лісництва ДП «Кутське лісове господарство» з 26.03.2015 року (а.с.19).

З посадовою інструкцією майстра лісу затвердженою директором підприємства 17.04.2018 року, ОСОБА_1 ознайомився під підпис (а.с.16-17), і основними його обов?язками було здійснення охорони лісу від лісопорушень, лісових пожеж, проявів браконьєрства, а також охорона готової продукції, лісових культур, шкіл, розсадників, посадкового матеріалу, будівель заготовлення деревини та іншого дорученого йому майна на обході. Окрім того, згідно цієї інструкції, відповідальність майстра лісу полягала у тому, що він в тому числі, несе повну матеріальну відповідальність за збереження лісопродукції та інших матеріальних цінностей та відповідає за виконання обов?язків покладених на нього.

Водночас із цим, ОСОБА_1 06.11.2017 року уклав із ДП «Кутський лісгосп» Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з метою збереження матеріальних цінностей, що належать ДП «Кутський лісгосп», що підтверджується копією договору (а.с.18).

Відповідно до копії актів передачі від 07.09.2020 року, 02.01.2021 року та 18.01.20 року ОСОБА_1 було передано під охорону майстерську дільницю №5 ДП «Кутське ЛГ», яка складається з кварталів 30-38 загальною площею 605 га (а.с.20-22).

Згідно копії акту осінньої ревізії №5 від 08.10.2020 року, копії акту весняної ревізії від 18.03.2021 року №5, на лісовому обході майстерської дільниці №5 Кутського лісництва ДП «Кутський лісгосп», кварталів 30-38, в період з травня 2020 року по листопад 2020 року було виявлено незаконну рубку одного дерева об?ємом 0,55 куб.м., розмір шкоди становив 1416 грн., а також в період з листопада 2020 року по травень 2021 року було виявлено незаконну рубку одного дерева об?ємом 1,18 куб.м., розмір шкоди становив 811 грн. (а.с.24, 25).

Також, згідно копії акту раптової ревізії №5 від 12.07.2021 року та польової відомості №1, на лісовому обході майстерської дільниці №5 Кутського лісництва ДП «Кутський лісгосп», на ділянці 4 кварталу 33, було виявлено незаконну рубку 14 дерев об?ємом 14,92 куб.м. розмір шкоди становив 123441 грн. (а.с.13, 14).

Згідно копії письмового пояснення ОСОБА_1 від 12.07.2021 року, ним було визнано невжиття ним заходів по своєчасному виявленню виявленої незаконної рубки проведеної старшим майстром лісу ОСОБА_2 12.07.2021 року (а.с.15).

А згідно копії акту раптової ревізії №3 від 23.09.2021 року на лісовому обході майстерської дільниці №5 Кутського лісництва ДП «Кутський лісгосп», кварталів 30-38, в період з 16.06.2021 року по 23.09.2021 року було виявлено незаконну рубку 8 дерев загальним об?ємом 24,90 куб.м. (а.с.25).

Також, згідно протоколу огляду місця події від 23.09.2021 року з фототаблицею, в ході огляду ділянки 4 кварталу 33 майстерської дільниці №5 Кутського лісництва ДП «Кутський лісгосп», при огляді було виявлено 14 пнів із наявними відтисками тавра «СП-2», які зі слів старшого майстра лісу ОСОБА_2 були проставлені при проведенні раптової ревізії 12.07.2021 року, а також 8 пнів без відтисків тавр, які були тавровані в ході огляду місця події (а.с.26-35).

Відповідно до копії вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2022 року (справа №347/2314/21) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначено покарання відповідно до санкції частини вказаної статті (а.с.9-12). В зв?язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх обов?язків по охороні ввіреного йому лісу, державним інтересам у сфері лісового господарства було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 297 736,80 грн., що у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками. Цивільний позов по справі не заявлявся.

Як передбачено ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Мотивуючи позовні вимоги, згідно яких з відповідача слід стягнути на користь ДП «Кутське ЛГ» 297 736,80 грн. завданої шкоди, представник позивача посилається на вимоги статті 1166 ЦК України, якими передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак, суд не погоджується з цим з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЛК України, лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст.ст.16-17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

У постійне користування ліси на землях державної і комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

За правилами частини 2 статті 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі крім іншого, зобов?язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вживати інших заходів; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 Лісового кодексу України).

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов?язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень (пункт 5 статті 64 Лісового кодексу України).

Завданнями контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів є: забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення (стаття 93 Лісового кодексу України).

Відповідно до Статуту Державного підприємства «Кутське лісове господарство», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України за №718 від 2017 року (далі - Статут), підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і координується Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства. Підприємство є державним комерційним підприємством - юридичною особою публічного права та суб?єктом господарювання державного сектору економіки. Підприємство здійснює свою діяльність на комерційній основі, має відокремлене майно, веде самостійний баланс, має розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків, а також печатку із своїм найменуванням.

Підприємство діє на принципах господарської самостійності та самоокупності, самостійно планує свою діяльність, несе відповідальність за її наслідки та виконання зобов?язань перед бюджетом, державними цільовими фондами і контрагентами. Підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном згідно з чинним законодавством (п.4.1-4.4, 4.6, 4,8 Статуту).

Окрім того, пунктом 3.1 Статуту встановлено, що підприємство створено з метою зокрема, ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів, що також є його обов?язком (п.6.2.1 Статуту).

Трудові відносини з найманими працівниками Підприємства регулюються чинним трудовим законодавством України, правилами внутрішнього трудового розпорядку та трудовим договором (п.9.11 Статуту).

Аналіз досліджених судом доказів в сукупності, довів, що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, і обіймаючи посаду майстра лісу, ніс повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереженості ввірених йому підприємством матеріальних цінностей.

В ході своєї трудової діяльності, відповідач ОСОБА_1 вчинив неналежне виконання своїх обов?язків по охороні ввіреного йому лісу, в зв?язку із чим державним інтересам у сфері лісового господарства було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 297 736,80 грн. Його вину у неналежному виконанні своїх обов?язків було доведено в судовому порядку шляхом притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак, відповідно до положення ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тобто, шкоду, завдану державним інтересам у сфері лісового господарства мало б відшкодувати Державне підприємство «Кутське ЛГ», а потім в порядку регресу стягнути її зі свого працівника, відповідача по справі ОСОБА_1 .

Власне так передбачено нормою ст.1172 Цивільного кодексу України, а також нормами Кодексу законів про працю.

Зокрема, статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Згідно із статтею 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Разом із цим за приписами частини третьої статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Аналогічний правовий висновок висловлено в Постанові Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №472/654/16-ц (провадження №61-17564св18). Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд підтвердив, що дата внесення інформації про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та повідомлення про підозру, є початком перебігу встановленого ч.3 ст.233 КЗпП України строку звернення до суду.

Отже, з огляду на те, що відомості за фактом неналежного виконання своїх службових обов?язків майстром лісу Кутського лісництва ДП «Кутське ЛГ» були внесені до ЄРДР 05.08.2021 року, а позов подано до суду 31.08.2022 року, тобто поза річним строком передбаченим для звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, згідно системного аналізу вищенаведених положень статей Цивільного кодексу України, Лісового кодексу України та Кодексу законів про працю України, суд дійшов висновку у безпідставності поданого до суду позову, оскільки вимогу до працівника про відшкодування заподіяної ним шкоди підприємству може бути подано або протягом року з дня виявлення шкоди (в даному випадку з дня внесення відомостей до ЄРДР), або в порядку регресу після відшкодування такої шкоди лісокористувачем, яким у даному випадку є сам позивач, так як згідно вимог абзацу 3 п.20 вищенаведеної Постанови Пленуму № 14 від 29 грудня 1992 року, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. А згідно наданих позивачем доказів та наведених у позові доказів, позивачем не виконано жодної із наведених вимог чинного законодавства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що оскільки відповідальність за шкоду понесену працівниками лісокористувача несе в першу чергу сам лісокористувач, який зобов?язаний її відшкодувати, то він іповинен забезпечувати та сприяти належному виконанню його працівниками покладених на них обов?язків, та бути зацікавленим як у якісному підборі працівників, так і в забезпеченні їм належних умов праці для виконання покладених на них обов?язків.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст.15, 16, 1166, 1172 ЦК України, ст.ст.3, 16, 17, 19, 63, 64, 93 Лісового Кодексу України, ст. 130, 134, 138, 233 КЗпП України та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові Державного підприємства "Кутське лісове господарство" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. ГОРДІЙ