Справа № 953/1387/22
Провадження № 2/643/465/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Кононенко Т.О.,

за участі секретаря судових засідань Шахбаз`ян Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

встановив:

Виклад позиції позивача:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.10.2021 року, 08.11.2021 року та 13.11.2021 року при здійсненні платіжної операції було допущено помилку, а саме невірно зазначено номер карткового рахунку отримувача коштів, внаслідок чого на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ПриватБанк», власником якої є відповідач ОСОБА_2 , помилково перераховано суму грошових коштів в розмірі 19 590 грн.

У зв`язку з цим 29.12.2021 року на адресу ОСОБА_2 було направлено досудову претензію з проханням повернути безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 19590 грн 00 коп. Відповіді на дану претензію отримано не було, що зумовило звернення до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 19 590, 00 грн, як отримані без достатньої правової підстави та понесені судові витрати 7000 грн на професійну правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги від 20 грудня 2021 року.

Процесуальні дії у справі

10.02.2022 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів було передано до Московського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 09.02.2023 року, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О.

Ухвалою суду від 09.02.2023 року було залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою суду від 15.02.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин.

30.10.2021 року об 11 год 43 хв. на суму 3000 грн, 30.10.2021 року о 13 год.32 хв. на суму 3000 грн, 08.11.2021 року на суму 5590 грн та 13.11.2021 року на суму 8000 грн позивачем при здійсненні платіжної операції було допущено помилку, а саме невірно зазначено номер карткового рахунку отримувача коштів, внаслідок чого на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ПриватБанк», власником якої є відповідач ОСОБА_2 , помилково перераховано суму грошових коштів в розмірі 19 590 грн.

Відповідно до копій платіжних доручень № Р24АР24АС3332 від 30.10.2021 року, Р24АР24АС3598 від 30.10.2021 року, Р24АР24АС3492 від 08.11.2021 року та Р24АР24АС6520 від 13.11.2021 року встановлено, що на картковий рахунок ОСОБА_2 здійснений переказ на суму загальну суму 19590 грн 00 коп., платник ОСОБА_1 , призначення платежу переведення власних коштів.

29 грудня 2021 року ОСОБА_3 направив на ім`я ОСОБА_2 досудову претензію про повернення безпідставно набутих коштів, у якому вказав, що 30.10.2021 року, 08.11.2021 року та 13.11.2021 року при здійсненні платіжної операції було допущено помилку, а саме невірно зазначено номер карткового рахунку отримувача коштів, внаслідок чого на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ПриватБанк» помилково перераховано суму грошових коштів в розмірі 19 590 грн. Вимагав повернути безпідставно отрмані грошові кошти, а також сплатити витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн, які були понесені ним.

Оцінка суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Пунктом 1.24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку належного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Пунктом 1.23 цього Закону визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пунктом 33.2 Закону передбачено, що платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Статтею 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Позивач не навів суду будь-яких доказів того, що кошти були надіслані ним помилково.

Як вбачається з дублікатів квитанцій від 30.10.2021 року, 08.11.2021 року та 13.11.2021 року при перерахуванні коштів платником зазначено повністю прізвище, ім`я та по батькові отримувача ОСОБА_2 , номер її рахунку, а також цільове призначення платежу переказ особистих коштів. Отже, ОСОБА_1 добровільно перераховував кошти саме на ім`я та рахунок ОСОБА_2 з відповідним цільовим призначенням.

Доказів того, що ОСОБА_1 виявивши помилку, звертався до банку з метою скасування переказу чи з`ясування даних про отримувача коштів, матеріали справи не містять.

Перерахування спірної суми коштів позивачем вчинене чотири рази, між тим, жодного разу не було перевірено правильність карткового рахунку та ім`я одержувача.

ОСОБА_1 не надано суду доказів помилковості своїх дій при перерахуванні коштів та безпідставного отримання відповідачем указаних коштів.

Отже, його вимоги про стягнення з відповідача нібито безпідставно набутих коштів не знайшли свого підтвердження в частині того, що позивач при перерахуванні вказаних коштів помилився у вчиненні своїх дій.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв`язку з цим згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 23, 76-81, 82, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 625, 1212, 1213 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони та учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 03.04.2023 року.

Суддя Т.О. Кононенко