ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/1158/22
Номер провадження №2-678-112/23
09 березня 2023 року смт Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Ходоровського І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Козка Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду смт Летичів, у відсутність учасників справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, за наявними у справі матеріалами, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. 21 жовтня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 за змістом якої позивачу на підставі договору дарування житлового будинку від 13 лютого 2018 року належить на праві приватної власності житловий будинок по АДРЕСА_1 в якому вона проживає разом з малолітньою дитиною.
На початку 2020 року відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у належному позивачу будинку в зв`язку із необхідністю працевлаштування, однак для позивача він не є родичем, а фактично стороння особа, з січня 2020 року у будинку він не проживає і не несе витрат на його утримання, оплату комунальних послуг не здійснює, у веденні господарства та обслуговуванні житлового будинку позивачу не допомагає.
Позивач вважає, що реєстрація ОСОБА_2 в належному їй будинку створює для неї перешкоди як власнику в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, вона не може оформити соціальну допомогу, субсидію.
У зв`язку із зазначеним позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком з примусовим зняттям його з реєстрації.
ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2. Позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
3. Відповідач (його представник) до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач неодноразово повідомлений належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
4. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ч. 7).
У ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду (ч. 1). Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ч. 3).
В силу ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Як зазначено у ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 2).
В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
У відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз ч. 1 ст. 391 ЦК України дає підстави для висновку, що зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
В силу ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4). Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань (ч. 5).
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1). Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом (ч. 2).
Як зазначено у ч. 1 ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За положеннями ч. 1 ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Тобто, будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватися в судовому порядку.
Право користування чужим майном врегульовано ст.ст. 401-406 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Як зазначено у ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном (ч. 1). Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку (ч. 2). Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном (ч. 5). Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений (ч. 6). Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах (ч. 7).
В силу ч. 3 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1). Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2).
При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
За приписами ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут (ч. 1). Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2). Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом (ч. 4).
ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
5. 13 лютого 2018 року між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний) укладено нотаріально посвідчений договір дарування житлового будинку згідно якого дарувальник передав своїй дочці безоплатно у власність майно (дарунок), а обдаровуваний прийняв за цим договором в дар житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами АДРЕСА_1 (п. 1).
6. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №113843889 від 13 лютого 2018 року власником житлового будинку з надвірними будівлями та господарським спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , розмір частки - 1/1, підстава виникнення права власності - договір дарування від 13 лютого 2018 року, державна реєстрація здійснена 13 лютого 2018 року.
7. 23 вересня 2022 року Летичівською селищною радою ОСОБА_1 видано довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб згідно якої по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не родич, зареєстрований з 14 січня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 14 лютого 2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, зареєстрований з 14 лютого 2018 року.
8. 23 вересня 2022 року комісія Летичівської селищної ради склала акт обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 і встановила, що ОСОБА_2 , 1978 року народження, дійсно зареєстрований за вищезазначеною адресою, але не проживає з 14 січня 2020 року.
9. 27 жовтня 2022 року Летичівська селищна рада надала суду відповідь на запит, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 з 14 січня 2020 року.
10. ОСОБА_1 згідно квитанцій від 15 серпня і 13 вересня 2022 року здійснено оплату за електропостачання, доступ до Інтернету, вивіз твердих побутових відходів по будинковолодінню, що по АДРЕСА_1 .
V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД
11. З 13 лютого 2018 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
14 січня 2020 року у будинку з дозволу ОСОБА_1 було зареєстровано ОСОБА_2 , який не є її родичем чи членом сім`ї, адже це було пов`язано із його роботою, але з моменту реєстрації в будинку він не проживає, що підтверджується актом селищної ради.
12. Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , як наймач, відсутній у будинку без поважних причин понад шість місяців (ст.ст. 71, 72 ЖК України), при цьому на момент розгляду справи судом по суті сплинув визначений законом строк дії сервітуту - три роки (п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України) для користування чужим майном, тому суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив інтерес до житлового приміщення, власником якого є позивач і не має бажання більше у ньому проживати.
13. Враховуючи те, що зняття особи з реєстраційного обліку є компетенцією уповноваженого органу, у задоволенні такої позовної вимоги необхідно відмовити.
VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
14. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню частково.
VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
15. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 42-43, 49, 76-83, 89, 128, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 351-352, 354-355 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Летичівським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
УЧАСНИКИ СПРАВИ:
ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Грушківці Летичівського району Хмельницької області, зареєстрована та проживає АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , фактично проживає (згідно даних позовної заяви) по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та електронна адреса невідомі, паспорт серія НОМЕР_4 , виданий 26 січня 2011 року, тел. НОМЕР_5 .
Суддя І.Б. Ходоровський