печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - відповідач, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), у якому просить визнати укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір недійсним та стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн. судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 27.10.2020 року він оформив заявку на отримання кредиту на офіційному вебсайті відповідача та отримав кредит у розмірі 9 500,00 грн.

Зобов`язання перед відповідачем були виконані в повному обсязі, проте позивачу надходять повідомлення про невиконані зобов`язання перед відповідачем та наявність у позивача заборгованості за кредитом.

Позивач не отримував свій примірник договору від відповідача; позивач не направляв відповіді про прийняття пропозиції укласти договір, оскільки такої пропозиції від відповідача не надходило.

Приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості, на підставі якого відкрито виконавче провадження приватним виконавцем, при ознайомленні з яким позивач виявив кредитний договір з особистими даними позивача, нібито складений між позивачем та відповідачем 27.10.2020 року.

Позивач не підписував фізично або за допомогою електронного цифрового підпису жодного кредитного договору, а також заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 202, 203, 205, 207, 509, 526, 626, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання кредитного договору недійсним залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання кредитного договору недійсним та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.10.2021 року.

У зв`язку із занятістю головуючого судді в іншому провадженні з розгляду клопотань органів досудового розслідування судове засідання, призначене на 04.10.2021 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 25.02.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2022 року розгляд справи відкладено на 29.06.2022 року.

18.03.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву відповідач посилається на те, що 27.10.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 157049961, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит без конкретної споживчої мети на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, отже, він є електронним договором, укладеним за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системі. Оспорюваний договір містить усі істотні умови, зокрема: предмет договору (п. 1.1); строк договору (п. 1.2); інформація про відсотки за користування кредитом (п.п. 1.3, 1.4, додаток № 1 до договору); права та обов`язки сторін (п.п. 2.1,2.2); розрахунок сукупної вартості та терміни платежів за кредитом (додаток № 1 до договору). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору невід`ємною його частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позивальнику до укладення договору. Уклавши кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають у загальному доступі, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно з п. 4.7 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. З огляду на це, позивач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, інформація про підпис міститься в кінці договору у вигляді QR-коду (ідентифікатор: MNV96Z6J). Згідно з п. 7.2 Правил електронний договір, графік платежів, додаткові угоди та інші додатки до електронного договору зберігаються в електронному вигляді та доступні клієнту в особистому кабінеті. Згідно з п. 7.4 Правил одразу після підписання електронного договору його примірник у вигляді візуалізованої форми, яка не дає можливості внести до нього зміни, відправляється електронним листом на електронну адресу клієнта, вказану ним в заяві, та одночасно відображається в його особистому кабінеті. Примірник електронного договору вважається отриманим клієнтом з моменту направлення кредитодавцем електронного листа з вкладеним у нього примірником електронного договору, або з моменту відображення електронного договору в особистому кабінеті, в залежності від того, яка з подій сталася раніше. Електронний примірник договору було направлено позивачу на його електронну адресу, яка вказана ним у заявці на оформлення кредиту, а саме: . Відповідач перерахував грошові кошти на картковий рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2020 року. Факт отримання та користування грошовими коштами відповідно до умов договору позивачем визнається та не заперечується. Проте позивач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором. Правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору позивач не скористався.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2022 року розгляд справи відкладено на 05.10.2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у відповідача належним чином завірену копію договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2023 року розгляд справи відкладено на 04.05.2023 року.

Позивач в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 27.10.2020 року ОСОБА_1 подав заявку на отримання грошових коштів у кредит у розмірі 9 500,00 грн. строком на 30 днів в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; номер карти заявника: НОМЕР_1 .

27.10.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 157049961.

Згідно з п. 1.1 кредитного договору товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 9 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п.п. 1.3, 1.4 або п. 1.5 цього договору.

Кредит надано строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2 кредитного договору).

Інформація про проценти за користування кредитом міститься у п.п. 1.3, 1.4, додатку № 1 до кредитного договору; інформація про права та обов`язки сторін - у п.п. 2.1, 2.2; розрахунок сукупної вартості та терміни платежів за кредитом - у додатку № 1 до кредитного договору.

Кредитний договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, отже, він є електронним договором, укладеним за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системі.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору невід`ємною його частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила). Уклавши кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua.

Згідно п. 4.7 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Позивач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, інформація про підпис міститься в кінці договору у вигляді QR-коду (ідентифікатор: MNV96Z6J).

Листом АТ «Сенс Банк» від 23.02.2023 року № 7833 58.2 б/б повідомлено відповідача, що грошові кошти в розмірі 9 500,00 грн. успішно перераховані на карту отримувача НОМЕР_1 ; код авторизації: 650393, RRN: НОМЕР_2 .

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають у загальному доступі, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua.

Згідно п. 7.2 Правил, електронний договір, графік платежів, додаткові угоди та інші додатки до електронного договору зберігаються в електронному вигляді та доступні клієнту в особистому кабінеті.

Відповідно до п. 7.4 Правил, одразу після підписання електронного договору його примірник у вигляді візуалізованої форми, яка не дає можливості внести до нього зміни, відправляється електронним листом на електронну адресу клієнта, вказану ним в заяві, та одночасно відображається в його особистому кабінеті. Примірник електронного договору вважається отриманим клієнтом з моменту направлення кредитодавцем електронного листа з вкладеним у нього примірником електронного договору, або з моменту відображення електронного договору в особистому кабінеті, в залежності від того, яка з подій сталася раніше.

Електронний примірник договору було направлено позивачу на його електронну адресу, яка вказана ним у заявці на оформлення кредиту, а саме: .

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Отже інформація, яка повинна бути надана до моменту укладення договору однією із сторін, є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення прямо передбачена Законом.

Умови кредитного договору, на яких укладено двосторонній правочин між сторонами, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст.ст. 215, 1048-1052, 1054-1055 ЦК України та ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

За приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 цього Закону).

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 6 ст. 11 цього Закону визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення зазначеної норми, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Згідно з ч. 1 цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають у загальному доступі, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення кредитного договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач не надав повної інформації щодо умов договору, є необґрунтованими.

Згідно з п. 4.7 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

За умовами п. 3.15 Правил кожен із заявників, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надає згоду шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Зазначена іконка може стати активною лише після введення одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується кредитодавцем в інформаційно-телекомунікаційній системі та надсилається заявнику в смс-повідомленні.

Відповідно до п. 3.16 Правил після підпису електронного повідомлення заявником, зазначене повідомлення надходить в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця та свідчить/повідомляє кредитодавця про те, що заявник надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) кредитодавця щодо укладення договору із заявником. Після зазначених дій договір між кредитодавцем та заявником вважається укладеним і кредитодавець здійснює дії, передбачені умовами укладеного договору щодо надання кредиту.

Згідно з п. 3.17 Правил вчинення заявником вказаних вище дій по зміні даних в ІТС кредитодавця та введення одноразового ідентифікатора є проставленням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в електронному договорі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

За п. 3.19 Правил сторони підтверджують, що електронний договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Відповідно до п. 7.4 Правил одразу після підписання електронного договору його примірник у вигляді візуалізованої форми, яка не дає можливості внести до нього зміни, відправляється електронним листом на електронну адресу клієнта, вказану ним в заяві, та одночасно відображається в його особистому кабінеті. Примірник електронного договору вважається отриманим клієнтом з моменту направлення кредитодавцем електронного листа з вкладеним у нього примірником електронного договору, або з моменту відображення електронного договору в особистому кабінеті, в залежності від того, яка з подій сталася раніше.

Позивач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, інформація про підпис міститься в кінці договору у вигляді QR-коду (ідентифікатор: MNV96Z6J).

Таким чином, з огляду на умови Правил, позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від відповідача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено з додержанням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний примірник договору було направлено позивачу 27.10.2020 року на його електронну адресу, яка вказана ним у заявці на оформлення кредиту, а саме: .

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що укладений сторонами кредитний договір відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

Відповідач виконав указані вимоги закону та визначив строк погашення заборгованості за кредитом, сукупну вартість кредиту і проценти, зазначив, які суми позивач зобов`язаний буде сплатити.

Отже, суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису.

Крім того, факт отримання кредиту в розмірі 9 500,00 грн. та користування ним відповідно до умов договору позивачем визнається та не заперечується.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 та у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 161/2928/19, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Позивач зазначив у позові, що він отримав кредит від відповідача у розмірі 9 500,00 грн. та виконав зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, тобто повернув кредит.

Таким чином, позивач вчинив дії відповідно до вказаних у пропозиції умов кредитного договору, що засвідчує його бажання укласти договір, а відтак, прийняв пропозицію.

У постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року у справі № 234/7159/20, в якій розглядався спір, що виник з аналогічних правовідносин, міститься висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З наданого відповідачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Крім зазначеного, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір кредиту, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, кредитний договір був укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів»; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відтак відсутні підстави для визнання оскаржуваного кредитного договору недійсним.

Позивач добровільно погодився на укладення спірного правочину на встановлених відповідачем умовах і, починаючи з 27.10.2020 року, почав користуватись кредитними коштами, не оскаржував кредитний договір до березня 2021 року та не порушував питання про визнання цього договору недійсним, а отже, не вважав його неукладеним або недійсним.

Відтак, дії позивача свідчать про небажання виконувати умови кредитного договору, а протилежного позивачем не доведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що докази це будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених чинним законодавством правових підстав для визнання оскаржуваного кредитного договору недійсним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 203, 215, 626-628, 638, 640, 641, 644, 1046, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 95, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 12.05.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький