Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-з/733/2/23
Єдиний унікальний №733/449/23
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2023 року м. Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Овчарик В.М., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - адвоката Бондаренко Марини Григорівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

30 березня 2023 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом із позовною заявою представником Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - адвокатом Бондаренко М.Г. подано заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_1 земельні ділянки площею 5,6103 га з кадастровим номером :06:001:0126, площею 3,3673 га з кадастровим номером :06:000:0240 та площею 0,42 га з кадастровим номером :04:000:0391.

Заява мотивована тим, що АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 131 930,21 грн, а тому враховуючи наявність такої заборгованості відповідач може відчужити майно до ухвалення судом рішення по справі, що призведе до неможливості у майбутньому відновлення порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, який визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру у вигляді обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку прийняття його на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист його прав.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем певних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження відповідачем нерухомого майна на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц.

Разом із тим, звертаючись із заявою про забезпечення позову, АТ «ТАСКОМБАНК» не надає доказів щодо вартості майна, на яке просить накласти арешт. Відсутність даних про вартість майна позбавляє можливості вирішити питання про співмірність вимог та заходів, про які просить заявник, враховуючи також ціну позову, яка складає всього 131 930,21 грн та наявність у відповідача на праві власності аж трьох земельних ділянок, вартість яких може бути набагато більшою ніж сама заборгованість останнього перед позивачем.

Заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення у цивільній справі за його позовом.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України суддя застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї як джерело права. Так, згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Дана норма Конвенції дозволяє втручатися у здійснення особою права власності і обмежувати його згідно з законом, в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

Аналізуючи викладені вище обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих заявником щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає у зв`язку із відсутністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову та їх непропорційністю щодо втручання у здійснення відповідачем права власності на належне йому нерухоме майно.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 152, 153, 154, 260, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - адвоката Бондаренко Марини Григорівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена і підписана 31 березня 2023 року.

Суддя В.М.Овчарик