Справа № 626/1561/22
Провадження № 2/626/54/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2023 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Рибальченко І .Г.,

за участю секретаря Краєвої А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Красноградської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа- КЗ "Красноградський центр соціальних служб" про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Мати дітей ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Родина ОСОБА_1 перебувала з 2015 року на обліку служби у справах дітей, як сім`я, де батько ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Відповідно до наказу служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради № 2- О від 15.02.2021, діти відповідача повторно були взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

22.08.2022 року комісійно обстежувалися умови проживання родини ОСОБА_1 та відповідач був попереджений. 30.08.2022 року службою у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради було отримано повідомлення про ситуацію в родині за результами розгляду якого, 31 серпня 2022 року виконавчим комітетом Красноградської міської ради прийнято рішення № 306 про негайне відібрання у ОСОБА_1 його дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку виконавчого комітету Красноградської міської ради від 05.09.2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у батька ОСОБА_1 без позбавлення його батьківських прав .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та письмових пояснення поданих до суду раніше.

Представником відповідача до початку судового розгляду адвокатом Орєховою Н.В. було надано відзив та зазначено про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, крім того зазначив, що він самостійно виховував дітей після смерті дружини, вважав, що в достатній мірі піклувалася про дітей та їх добробут, здійснював належний догляд. Погодився, що у нього були випадки зловживання спиртним напоями, що негативно відображалося на обстановці в родині, він не завжди міг створити належні умови для життя, що призводило до виникнення конфліктів з дітьми. Зараз він планує вирішити проблему залежності від алкоголю та пройти курс лікування, а також влаштуватися на постійну роботу. Він усвідомлює, що відбрання дітей в серпні 2022 року відповідало їх інтересам та планує через декілька місяців їх повернути, а також забезпечити нормальні умови для виховання та проживання своїх дітей.

Відповідно ст.171 СК України, була вислухана при вирішенні спору щодо відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав відповідача, ОСОБА_2 . Неповнолітня повідомили, що поки вона з братом та сестрою перебували у сім`ї з батьком, він про них піклувалавя по мірі своїх сил. Вони відвідували школу, мали одяг, їжу, але частими були випадки зловживання батьком алкоголем. На її думку, на теперішній час влаштування її та молодших брата тах сестри до прийомної сім`ї буде більше відповідати їх інтересам, ніж повернення до життя з батьком.

Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Нею здійснювався супровід родини, надавалися батькові можливі консультації. Декілька разів діти вилучалися у ОСОБА_1 , але він виправляв ситуацію та повертав дітей. Він повинен був поїхати на лікування від алкогольної залежності в лютому 2022 року, пізніше зловживання ним спиртними напоями продовжилось. Його діти та співмешканка йшли з дому, щоб уникнути конфліктів. Коли ОСОБА_1 тверезий, він добра людина, гарний працівник.

Допитана як свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона є старостою Миколо - Комишуватський старостинський округу. В селі проживає ОСОБА_1 , який самостійно виховував трьох дітей після смерті їх матері в 2015 році. Діти навчаються, здорові, щеплені, мали необхідні речі, але декілька разів виникали ситуації , що призводили до тимчасового їх вилучення від батька. ОСОБА_1 останнім часом не мав постійної роботи, були випадки зловживання алкогольними напоями від чого страждали його діти та що стало підставою для вилучення дітей і в серпні 2022 року. Скарг від мешканців села на ОСОБА_1 не було, його співмешканка добре ставилася до дітей та турбувалася про них.

ОСОБА_7 повідомила, шо вона працює директором Миколо-Комишуватської гімназії. Троє дітей відповідача навчаються в 3,6 та 8 класах, зараз дистанційно. Діти відставали в навчанні, оскільки батько не приділяв достатньої уваги їх вихованню, але переводилися до наступних класів. Зараз навчання дітей покращилося, вони готують домашні завдання , читають та відповідають на уроках.

В суді ОСОБА_8 пояснила , що проживає однією родиною з ОСОБА_1 , який виховує трьох дітей. У їх родини були проблеми через зловживання спиртними напоями, але дітей ОСОБА_1 не бив, лаявся, на її думку, нетверезий стан ОСОБА_1 не загрожував життю дітей.

Допитана як свідок ОСОБА_9 зазначила, що вона сусідка відповідача з 2019 року. Діти ОСОБА_1 відвідували школу, мали необхідний одяг та їжу, про них турбувалася ОСОБА_8 . Вона бачила ОСОБА_1 нетверезим, тоді він лається та матюкається, його діти ховаються від нього та боялися батька в такому стані.

Вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справ, суд вважає позов таким, що підлягає до задовленння враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане підтверджується копіями свідоцтв про народження .

Відповідно акту обстеження умов проживання від 30.08.2022 року сім`ї ОСОБА_1 , встановлено, що умови проживання задовільні, але приміщення потребує прибирання, речі розкидані, є необхідні меблі, предмети побуту, продукти харчування. діти забезпечені місцями для навчання та відпочинку, одягом та взуттям, але відсутні прилади дли здійснення ними дистанційного навчання.

Згідно листа від 30.08.2022 року, службою у справах дітей та сім`ї у зв`язку з негайним відібранням дітей, ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 були направлені для обстеження стану здоров`я до КНП Красноградська ЦРЛ. На підставі рішення Красноградської міської ради № 306 від 31.08.2022 року неповнолітніх дітей негайно відбрано у батька ОСОБА_1 , що мешкає в с.Миколо-Комишувата Красноградського району.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради від 05.09.2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у батька ОСОБА_1 без позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог, керуючись найкращими інтересами дітей, при цьому враховуючи пояснення свідків, визнання позову в судовому засіданні відповідачем, висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей від батька ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відібрання дітей від батька без позбавлення його батьківських прав.

Крім того, слід зауважити, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.

Додатково суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі статті 165, 170, 180-182 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", керуючись ст. ст. 11, 209, 213 - 215, 256 - 259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Красноградської міської ради - задовольнити.

Відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від їх батька ОСОБА_1 , без позбавлення його батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, починаючи з 06.09.2022 року і до досягнення дітьми повноліття на користь опікуна (піклувальника) чи установи під опікою, якої будуть перебувати діти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Харківського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: