Справа №489/3003/21
Провадження №2/489/156/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа Миколаївська універсальна Товарно-сировинна біржа про визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, яким просила суд визнати за ОСОБА_2 право власності та квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги тим, що 29.12.1997 був укладений договір купівлі продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Миколаївській універсальній Товарно-сировинній біржі в журналі реєстрації біржових угод за № 3076-Ц від 29.12.1997. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частки квартири АДРЕСА_1 . 11 липня 2002 року державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рудою О.М. видано ОСОБА_3 (дружині спадкодавця) свідоцтво про право на спадщину на частки квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 . Позивачка є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 . У встановлений законодавством строк, позивачка звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, держаним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки, зокрема, договір купівлі продажу не посвідчено нотаріально та містить виправлення, які є недопустимими.

Ухвалою суду від 18.05.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 18.05.2021, витребувано докази.

Ухвалою суду від 21.09.2021, закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 30.11.2021, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.08.2022, поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано докази.

Ухвалами суду від 26.09.2022 та від 09.12.2022, відкладено розгляд справи та витребувано докази.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 20.02.2023 позивачку ОСОБА_7 замінено на її правонаступника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити.

Від представниці відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Рішення по справі просить прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

29 грудня 1997 року між ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з іншого боку, на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, укладено договір № 3076-Ц купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. Зазначений договір було зареєстровано в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 30.12.1997 за № 18595.

Договір купівлі-продажу квартири підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.

Крім того, договір купівлі продажу містить рукописні виправлення, які завірені підписом заступником Управління Миколаївської універсальної товарно-сировинної біржі та печаткою Миколаївської універсальної товарно-сировинної біржі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частки квартири АДРЕСА_1 .

11 липня 2002 року державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рудою О.М. видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, на частки квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 21.01.2020, ОСОБА_9 15 жовтня 1988 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , вбачається, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 розірвано шлюб та залишено прізвище громадянки « ОСОБА_11 ».

21 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Токіой І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2020 за вих. № 847/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в біржовому договорі купівлі продажу нерухомого майна є декілька осіб, що є порушенням Закону України «Про товарну біржу», яким передбачено, що відчуження кількома особами не можливе, а також дописано від руки, що набувачі за договором є членами біржі, проставлені частки за кожним покупцем, застереження скріплені печаткою «Миколаївська Універсальна товарно-сировинна біржа» 19.02.2002, яка не відповідає даті посвідчення 29.12.1997 договору, який був скріплений печаткою «Для біржових контрактів № 2», тому біржовий договір укладено з порушенням статті 15 цього Закону. Крім того, договір купівлі продажу не посвідчено нотаріально.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 27/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , вбачається, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 1977 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого чинними на день укладення вказаної біржової угоди Правилами Державної реєстрації таких об`єктів (затверджені Наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995 року, зареєстрованим в МЮ України 19.01.1996 року за №31/1056), біржові угоди є правовстановлюючим документом. За п.1.4 вказаних Правил Державної реєстрації державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємств а бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, у тому числі на підставі біржових угод.

Згідно із частиною першої статті 128 ЦК України, в редакції 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом перевірено, що згідно з довідкою КП ММБТІ від 24.06.2020, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі продажу № 3076-Ц від 29.12.1997, зареєстрованого на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, зареєстрованого в ММБТІ за реєстраційним № 18595 від 30.12.1997 та свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 1-801 від 11.07.2002, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в ММБТІ за реєстровим № 18595 від 29.07.2002.

Оскільки, покупці повністю виконали умови договору купівлі-продажу, сплативши за придбане майно грошові кошти, у результаті чого набули право власності на нього, фактично володіли даним майном, угода купівлі-продажу недійсною не визнавалась, суд вважає, що сторони договору за життя домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу.

Посилання державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_12 , зокрема, оскільки Договір купівлі продажу № 3076-Ц від 29.12.1997 містить виправлення від руки, які унеможливлюють видати свідоцтво про право на спадщину, судом не беруться до уваги, оскільки виправлення в Договорі купівлі продажу містять виправлення, які відповідають вимогам чинного законодавства, та різниця в даті виправлення та даті укладення договору не має значення. Крім того, ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину на частку спірної квартири за вказаним договором.

На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися та розпоряджатися майном.

Відповідно до ч.1 ст 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі ст. 319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах.

На підставі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).

На підставі вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 1 ст. 1221 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

10.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сидоренко Л.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 16/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 .

Приватний нотаріус Сидоренко Л.М. повідомила про тимчасове призупинення приватної нотаріальної діяльності з 06 березня 2022.

Таким чином, станом на час розгляду справи, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса з огляду на те, що його матері було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та вона за життя не встигла вирішити це питання в судовому порядку. При вирішенні спору суд бере до уваги встановлення факту дійсності укладеного на біржі договору купівлі-продажу, неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса та відсутність інших спадкоємців.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа Миколаївська універсальна Товарно-сировинна біржа про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Третя особа: Миколаївська універсальна товарна сировинна біржа, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Центральний, 259.

Повний текст судового рішення складено «13» березня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева