Справа № 688/3444/22
Провадження № 2/682/207/2023
РІШЕННЯ
30 березня 2023 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої судді Мотонок Т.Я.,
за участю секретаря Мелашенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
До Славутського міськрайонного суду за підсудністю надійшов позов «Фінансова компанія «Ріальто»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору із всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.
Оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 3438,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2300 грн., 1138,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 1,65% за кожен день користування кредитом в період з 14.09.2019 по 14.10.2019 року (включно).
Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не сплачена, позивач звернувся до суду та просить стягнути 3438,50 грн. заборгованості за кредитним договором та 2481 грн. судового збору, а також 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
06 лютого 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
З урахуванням вказаного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також відповідач звертає увагу на те, що копія чеку № 165278374 від 14.09.2019 року, яка надана Позивачем на підтвердження перерахування кредитних коштів у сумі 2300 грн. не містить відомостей щодо даних кредитного договору (зокрема, його номера та дати), за яким здійснено перерахування грошових коштів, а також даних отримувача коштів, номер картки зазначений лише частково. Тобто, не є доведеним, що кредитні кошти за договором перераховані саме на картковий рахунок, що належить Відповідачу та отримані ним.
Окрім того, у матеріалах справи відсутнє повідомлення Відповідачу про відступлення права вимоги за кредитним договором.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу відповідач вказує, що адвокатом було підготовлено багато однотипних заяв та адвокатських запитів, а тому на підготовку та подачу до ОСОБА_1 не могло бути витрачено часу і зусиль, які б оцінювались у 9000 грн. У позовній заяві зазначається сума боргу 3438,50 грн. Стягнення витрат на правову допомогу, які більше за ціну позову, є неспівмірним та занадто обтяжливим для відповідача.
Також відповідач вказує, що кінцевий строк погашення кредиту встановлений 14 жовтня 2019 року включно. Строк дії кредитного договору 30 днів. За таких обставин відповідач вважає, що позивач звернувся до суду поза межами строків позовної давності. Тому просив суд застосувати строк позовної давності у зв"язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.
Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умова фінансового кредиту. Позичальник ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.
Щодо твердження відповідача про пропущення строку позовної давності із зверненням до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, ТОВ «ФК «Ріальто» подавало разом із позовною заявою клопотання про поновлення процесуального строку на звернення з позовною заявою, та провадження у справі відкрито.
Щодо витрат на правову допомогу, позивач вказує, що оплата послуг адвоката у сумі 9000 грн. є співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
В судове засідання, призначене на 30.03.2023 року, учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, не з`явились, але подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. З урахуванням поданих сторонами заяв суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.
На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За правилом частини статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 1.4 Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація», які розміщені та сайті monetka.ua.
14.09.2019 кредитні кошти у сумі 2300 грн. надійшли на картковий рахунок позичальника, вказаний в анкеті-заяві (ст. 22), що підтверджується копією квитанції № 165278374 (а.с. 21).
Таким чином, кредитний договір був укладений в електронному через інформаційно-телекомунікаційну системі ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та поза нею, шляхом підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як видно із матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було перераховано на картковий рахунок відповідача кошти в розмірі 2300 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав та не сплатив грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом ні первісному, ні нововму кредитору.
Таким чином, відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена відповідачем добровільно.
Разом із тим, 23.02.2023 відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування позовної давності у даній справі.
Вирішуючи заявлене клопотання судом враховується, що відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).
Судом не беруться до уваги посилання представника позивача на те, що строки давності не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки при подачі позову до суду було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку і судом було відкрито провадження у справі, оскільки при відкритті провадження у справі не вирішує справу по суті та не надає правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам.
Крім того обставини з яких позивач просить суд поновити строки позовної давності суд вважає не поважними з огляду на таке:
Суд, провівши системний аналіз зазначених правових норм та встановлених по справі обставин у своєї сукупності дійшов висновку, що зазначені докази з однозначністю та достовірністю доказують пропуск строку позовної давності без поважних причин.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки у даній справі підлягає застосуванню позовна давність, перебіг якої, відповідно до матеріалів справи, розпочався 15.10.2019 року та сплив 15.10.2022 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257, 261, 526, 527, 610, 625,1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Мотонок Т. Я.