Справа № 510/369/21
Провадження 2/510/188/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2023 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмові заяви.

Представник позивача ОСОБА_4 на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія заяви ОСОБА_1 від 10.02.2018р.; копія технічного паспорту на будівлю АДРЕСА_1 ; копія акту прийому передачі від 28.12.2004р.; копія листа Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 19.12.2007р.; копія виписки із протоколу № 1 засідання комісії по рішенню майнових питань пайщиків СВК «Прикордонник» від 24.01.2005р.; копія додатку до свідоцтва на майновий пай серії НОМЕР_1 ; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 04596; копія гарантійного посвідчення № 890 на частку в майні товариства від 15.04.1996р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ;копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія листа Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 19.12.2007р.; копія листа Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 01.02.2017р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.01.2018р.; копії спадкових справ відкритих після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 04.08.2010р. помела ОСОБА_7 . За життя їй належало: будівля АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Орлівської сільської ради Ренійського району від 19.12.2007р. та майновий пай члена колективного сільськогосподарського, на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 .

На випадок смерті ОСОБА_7 розпорядилась належним їй майном, 18.01.2004р. залишила заповіт на ім`я сина ОСОБА_6 , яким заповіла йому усе її належне майно. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 її син ОСОБА_6 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За його заявою була зведена спадкова справа № 301/10. Із спадкової справи вбачається, що спадкоємці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у встановлений строк звернулись із заявами про відмову від спадщини. Таким чином, після померлої ОСОБА_7 спадщину прийняв її син позивач ОСОБА_6 та не заявив про відмову від неї. Так, він отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише на частину майна що належала матері, а саме: земельну ділянку площею 2,16 га, 0,2500 га. та 0,1523 га. За життя ОСОБА_6 не було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будівлю АДРЕСА_1 та майновий пай члена колективного сільськогосподарського на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_6 . На випадок смерті ОСОБА_6 розпорядився належним йому майном, 21.06.2012р. залишив заповіт на ім`я доньки ОСОБА_3 лише на частину майна, яке йому належало за життя. Спірне майно, яке є предметом даному спору не було охоплено заповітом. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є сторони по справі: позивач дружина ОСОБА_1 , діти - відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 сторони по справі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. За їх заявами була зведена спадкова справа № 5/2016. Таким чином, після померлого ОСОБА_6 спадщину прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та не заявили про відмову від неї. Однак, відповідачі по справі на спірне спадкове майно не претендують та не заперечують щоб її на своє ім`я оформила їх матір ОСОБА_1 .

Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_6 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, після померлої ОСОБА_7 спадщину прийняв її син ОСОБА_6 (чоловік позивача) та не заявила про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_6 прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Після померлого ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина: позивача - ОСОБА_1 та не заявила про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на будівлю АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на майновий пай члену КСП «Прикордонник» у с. Орлівка Ренійського району (нині Ізмаїльського району) Одеської області, на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 від 10.12.2002р.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков