ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Цвик А.К.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи: Папко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Фастівської міської ради, про заміну сторони у виконавчому провадженні №44196381, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Фастівської міської ради, про заміну сторони у виконавчому провадженні №44196381.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 . У 2012 році мати залишила свою доньку, яка з народження до теперішнього часу проживає з батьком - ОСОБА_3 . ОСОБА_4 вийшла заміж, не цікавилась дочкою. Після того, яка батько звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки з матері, за позовом ОСОБА_4 судом винесено рішення про визначення місця проживання ОСОБА_1 з матір`ю та про відібрання дитини від батька. Фактично ОСОБА_1 не бажала проживати з матір`ю через особисті причини, весь час проживала з батьком, а проведені виконавчі дії негативно впливали на її здоров`я та емоційний стан. Крім того, ОСОБА_4 подала до суду позов про стягнення аліментів з батька на утримання дитини, а у подальшому систематично подавала позови про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. За рішенням від 21.06.2017 року припинено стягнення аліментів з батька та стягнуто аліменти з матері на утримання дитини. Таким чином, у батька за 2014-2017 р.р. утворилась формальна заборгованість зі сплати аліментів, не дивлячись на те, що дочка проживала з ним. При цьому ОСОБА_4 не виконувала обов`язок по утриманню дитини, а аліменти у відповідності до ст. 179 СК України ОСОБА_1 вважає своєю власністю. На думку останньої, мати не має права розпоряджатись коштами, що належать їй, ОСОБА_4 вибула з виконавчого провадження. З метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, у якій просила суд замінити стягувача з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №44196381, відкритому на підставі виконавчого листа №2/381/420/14 від 08.04.2014 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 вимоги заяви підтримала та просили суд її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представника заінтересованої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Фастівської міської ради Папко О.В. у судовому засіданні зазначили, що заявлені вимог заявником обґрунтовані та підлягають задоволеню.

Представник заінтересованої особи Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду не з`явився, направив заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі, проте, її неявка не є перешкодою для вирішення даного питання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, суд дійшов до наступних висновків.

Як зазначалось стороною заявника, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року залишено без змін. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист. Відділом ДВС Фастівського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 44196381.

Під час розгляду справи встановлено, що заборгованість у ОСОБА_3 по сплаті аліментів утворилась до часу, з якого визначено місце проживання дитини з батьком (до 21 червня 2017 року - дата набрання рішення законної сили).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

ОСОБА_1 обґрунтовувала заяву про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що її матір ОСОБА_4 не має права на отримання аліментів, так як вона весь час проживала з батьком ОСОБА_3 , який її утримував. Також заявник посилалась на приписи статті 179 СК України, відповідно до якої аліменти є власністю дитини, а не одного з батьків. Окрім того, заявник посилається на те, що аліменти які стягувались на користь її матері, використовувались не за цільовим призначенням, що грубо порушує її права.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року та постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №381/68/16-ц, визначено місце проживання дитини ОСОБА_1 за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вказаними судовими рішеннями було встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з народження і по цей час, дитина знаходиться на повному утриманні батька. За місцем проживання батька створено всі необхідні умови для проживання дитини; ОСОБА_3 здійснює матеріальне забезпечення дитини.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Так, положення статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» безпосередньо регулюють питання заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статті 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

Відповідно до статті 179 СК України самостійне отримання аліментів неповнолітньою дитиною є її правом.

У той же час, хоча рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 саме на користь ОСОБА_4 аліменти, вони призначались саме на утримання доньки ОСОБА_1 , яка жодного дня не проживала з матір`ю після припинення шлюбних відносин та розлучення батьків. При цьому, утримував дочку батько, а тому, повторне стягнення аліментів з нього є неприпустимим, оскільки він належним чином виконує протягом всього часу свій обов`язок по утриманню дитини.

Згідно ч. 2 ст. 179 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Оскільки у межах виконавчого провадження №44196381 за ОСОБА_3 рахується заборгованість зі сплати аліментів, встановлених судовим рішенням, хоча фактично він належним чином самостійно виконує обов`язок по утриманню ОСОБА_5 , яка з ним постійно проживає, захист прав дитини у відповідності до порядку ст. 186 СК України є неможливим, оскільки аліменти на рахунок ОСОБА_4 - ОСОБА_3 не сплачує, відповідно, має формальну заборгованість.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яку було прийнято Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року та ратифіковано Україною 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

За таких обставин, з метою забезпечення інтересів дитини, оскільки фактично ОСОБА_4 вибула із виконавчого провадження, так як ОСОБА_5 з нею не проживала та не проживає на даний час, стягнення аліментів, заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів на користь матері суперечить інтересам неповнолітньої ОСОБА_5 , оскільки стягувані кошти використовуються матір`ю не за цільовим призначенням, тобто не на утримання доньки, а тому суд вважає за доцільне задовольнити вимоги даної заяви та замінити сторону виконавчого провадження з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. 442 ЦПК України, ст.ст. 179, 181 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Фастівської міської ради, про заміну сторони у виконавчому провадженні №44196381, - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №44146381 відкритого на підставі виконавчого листа виданого у справі №381/1118/14-ц, провадження № 2/381/420/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 04.03.2014 року до досягнення донькою повноліття, на ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст ухвали суду виготовлено 30.03.2023 року