РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/11727/22

Провадження № 22-ц/4815/464/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2023 року (ухвалене у складі судді Левчук О.В., повний текст рішення суду виготовлено 31.01.2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що вона з 24.11.2018 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .

Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, спільні діти проживають разом з позивачкою.

Позивачка вказує, що після припинення стосунків з відповідачем, останній не надає жодної допомоги по вихованню дітей, які потребують постійної уваги та піклування.

Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків належним чином та будь-яких коштів на утримання дітей не дає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, незважаючи на неодноразові її прохання узгодити це питання.

Вказане перешкоджає її працевлаштуванню та отриманню доходу для самостійного забезпечення дітей без стягнення аліментів з відповідача.

Просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягувати аліменти на її утримання, як жінки, з якою проживає дитина у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2022 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.08.2022 та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як жінки, з якою проживає дитина у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2022 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідач є батьком дітей, діти мешкають разом із матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Судом не було встановлено наявності у відповідача інших утриманців або наявності інших обставин, що перешкоджають стягненню з останнього аліментів.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що ним виконувалися і виконуються усі батьківські обов`язки. Він перераховує кошти на банківські рахунки дружини, а також передає кошти безпосередньо в руки, самостійно купував одяг, продукти харчування, ліки, побутові прилади, проводився ремонт спільного місця проживання, оплачувалися комунальні послуги, дозвілля та розвиток дружини та дітей, а також інші витрати, які пов`язані з щоденними потребами повноцінної сім`ї.

Додає, що не відмовляється від сплати аліментів, однак просить призначити йому аліменти з моменту набрання рішенням суду законної сили, а не з 17.08.2022 року, тобто не з моменту подання позовної заяви ОСОБА_1 .

Просить суд, скасувати оскаржуване та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме стягувати розмір призначених судом аліментів на дітей та дружину з моменту набрання рішенням суду законної сили, а не з моменту подання позовної заяви.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликалася на законність оскаржуваного рішення суду.

Вказує, що згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 листопада 2018 року сторони по справі зареєстрували шлюб, про що внесено відповідний актовий запис № 1961, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 від 24.11.2018 року (а.с. 6)

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 30.03.2019 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 28.08.2021 року (а.с. 6-8).

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 182 СК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку доходу платника аліментів та на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років у розмірі 1/6 частини доходу заробітку.

Доводи апеляційної скарги про неправомірне стягнення судом аліментів з часу подання позову не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки суперечать положенням чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином, місцевим судом правомірно визначено час, з якого присуджуються аліменти до стягнення з відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.