Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8011/22 Головуючий у 1-й інст. Петровська М.В.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Зінчук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/8011/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої затопленням балкону,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 березня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Петровської М.В. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 4 300 грн, а у відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в жовтні 2021 року було затоплено приміщення балкону квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. Відповідно до акта комісії ОСББ «Київська 102» від 27 жовтня 2021 року в результаті ремонту балкона власницею помешкання АДРЕСА_2 ОСОБА_2 невідома рідка речовина білого кольору проникла у приміщення її (позивача) балкону. Комісією встановлено, що залиття сталося через недбалість відповідача. Також 27 жовтня 2021 року при обстеженні її квартири (помешкання) АДРЕСА_3 комісія виявила, що внаслідок залиття приміщення балкону були пошкодженні її особисті речі: одяг (два жіночих зимових пальта, жіноча куртка, дві пари зимового взуття, жіночий светр тощо) на суму 3 000 грн та прийшли у непридатний до споживання стан продукти харчування (ковбаса, сосиски, сир, молоко, йогурт, сало, овочі, сухофрукти) на суму 1 300 грн, чим спричинена майнова шкода на загальну суму 4 300 грн. Окрім того, в зв`язку з цією подією вона зазнала моральної шкоди, яка виразилася в порушенні її нормальних життєвих зв`язків. Вона є особою похилого віку, має першу групу інвалідності загального захворювання і не може переносити емоційні перенапруження. Після цієї події та по теперішній час у неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому від цього страждає не лише вона сама, а й її знайомі люди. Непокоять її постійні неврози, які проявляються тривогою та нездатністю в повній мірі зосередитися на основних питаннях свого життя, у зв`язку з чим змушена постійно купувати і приймати ліки та препарати для покращення свого здоров`я.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 16 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що акт про залиття - це документ, який підтверджує подію, що трапилася. ОСББ «Київська 102» при складенні акта не повністю дотрималося його форми, встановленої Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Проте у ньому встановлені такі обставини як: дата і місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття (адреса); подія, що трапилася; наслідки залиття; а також причина залиття, що в свою чергу доводить факт затоплення відповідачем приміщення балкону квартири АДРЕСА_1 . Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. На переконання скаржника, відповідач не спростувала подані нею (позивачем) докази стосовно завдання їй (позивачу) матеріальної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача адвокат Чертков В.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, а також - стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в апеляційній інстанції у сумі 3 600 грн на підставі договору про надання правової допомоги, акта виконаних робіт та доказів відправки відзиву і доданих документів іншим учасникам справи. Посилається на те, що у справах про відшкодування майнової і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні шкоди. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди. Разом із тим, позивач не довела факт заподіяння шкоди залиттям балкону, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача (відповідача), а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою. Доданий до позовної заяви акт ОСББ від 27 жовтня 2021 року не містить інформації про те, що головою ОСББ та членами комісії був проведений огляд балкону позивача, а також не містить відомостей про характер залиття та його причини, завдану майнову шкоду, висновку щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття тощо. За таких обставин, акт не може слугувати доказом на підтвердження викладених у позовній заяві обставин залиття балкону квартири, у якій проживає позивач. Також у телефонній розмові голова ОСББ запевнила відповідача про те, що відносно її квартири ніяких документів не складалося. На погляд сторони відповідача покази свідка ОСОБА_3 є неналежними та недопустимими доказами, враховуючи, що остання перебуває у дружніх відносинах із позивачем та є зацікавленою особою. Інших доказів на підтвердження вимог позову не надано.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кононенко А.А. апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, заочне рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвали нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Пояснили, що відповідачем не спростовані подані ними докази стосовно завдання ОСОБА_1 майнової шкоди. Презумпція вини завдавача шкоди не спростована. Твердження сторони відповідача про те, у телефонній розмові голова ОСББ повідомила, що не складалося акта не є належними та допустимими доказами спростування вини відповідача щодо залиття балкону позивача, адже такі обставини не підтверджені належними доказами. Крім того запевняють, що вони отримали відзив на апеляційну скаргу, а заяви представника відповідача адвоката Черткова В.О. про стягнення витрат на правничу допомогу, а також копій акта приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правових послуг та договору про надання правничої допомоги не отримували. Оскільки їм не було відомо про існування таких документів, то вони не направляли суду письмового клопотання з приводу правничої допомоги, яка надається відповідачу на стадії перегляду справи у апеляційному порядку, а тому просять не стягувати відповідачу витрати на правничу допомогу за суд апеляційної інстанції.

Представник відповідача адвокат Чертков В.О. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а заочне рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Пояснив, що свідок ОСОБА_3 за клопотанням позивача судом першої інстанції допитана. Виняткових обставин для того, щоб суд апеляційної інстанції знову допитував цього ж свідка не встановлено. Крім того, заява про стягнення витрат на правничу допомогу, копії акта приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правових послуг та договору про надання правничої допомоги надіслані позивачу і її адвокату разом із відзивом на апеляційну скаргу, що підтверджується поштовими квитанціями.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У частині другій цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Із огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладений обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша ст.1167 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина п`ята ст.81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста ст.81 ЦПК України). За положеннями ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 , 1933 року народження, з 04 липня 1985 року зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 16 березня 2023 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_4 (1/4 частка), ОСОБА_5 (1/4 частка), ОСОБА_6 (1/4 частка) та ОСОБА_2 (1/4 частка) (а.с.50-51).

Із акта від 27 жовтня 2021 року, складеного в присутності голови ОСББ Пилипенко Л.О. та членів ревізійної комісії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , слідує, що 27 жовтня 2021 року приблизно о 18 год.30 хв. власниця квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вищеперерахованих членів правління та ревізійної комісії ОСББ "Київська 102" запросила до свого помешкання для огляду та фіксації факту залиття особистих речей ОСОБА_1 , які знаходилися на балконі, невідомою рідкою речовиною білого кольору під час проведення ремонту балкону власницею помешкання АДРЕСА_4 ОСОБА_2 . Причина огляду та фіксації: особисте звернення ОСОБА_1 до голови ОСББ «Київська 102» Пилипенко Л.О. про складення відповідного акта на предмет залиття її балкону власником квартири АДРЕСА_4 (а.с.5).

Згідно з частинами четвертою та п`ятою ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Стаття 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями частини першої ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване приміщення в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28 квітня 2021 року в справі №466/990/1 виснував, що балкон є складовою частиною квартири та не є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Згідно зі ст.151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Разом із тим, за вимогами частини другої ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За таких обставин, власник квартири зобов`язаний проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт квартири та її складових частин, яким є балкон, але ремонтні роботи не повинні призводити до порушення прав власників інших квартир, які заходяться у цьому багатоквартирному будинку.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, факт залиття квартири та його наслідки фіксуються актом про залиття, який складається комісією за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг із утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, який затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків) (частина перша ст.385 ЦК України). Об`єднання власників квартир є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, встановлена форма акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана майнова шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Доданий до позовної заяви акт ОСББ «Київська 102» від 27 жовтня 2021 року складений з порушенням положень п.п.2.3.6 та додатку №4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки не містить інформації: про дату залиття, тобто дату події; обстеження головою ОСББ та членами комісії балкону у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , із зазначенням характеру його залиття та причин потрапляння невідомої рідкої речовини білого кольору; про спричинення майнової шкоди самому балкону; про перелік речей та продуктів харчування, які пошкодженні або зіпсовані, що зберігалися на балконі; їх орієнтовану вартість та ступінь пошкодження (знецінення), а також відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.

Балкон відповідача комісією взагалі не досліджувався, а тому висновки комісії про проведення власниками квартири АДРЕСА_4 ремонту на їх балконі передчасні.

Показаннями свідка ОСОБА_3 недоліки акта усунути у повному обсязі неможливо. Суд першої інстанції оцінив показання свідка ОСОБА_3 у сукупності з іншими доками, які зібрані у справі на засадах змагальності цивільного судочинства.

Із огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що допустимими доказами беззаперечно не доведені обставини, що 18 жовтня 2021 року мало місце залиття балкону в квартирі АДРЕСА_3 , де проживає позивач ОСОБА_1 , внаслідок неправомірних дій відповідача, причини залиття, розмір шкоди, причинно-наслідковий зв`язок, чим у даному випадку спростовується винуватість відповідача ОСОБА_2 , тобто доведено відсутність вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки доказування на припущеннях ґрунтуватися не може. Фактично доводи апеляційної скарги ґрунтуються на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до норм ст.89 ЦПК України.

Враховуючи, що не доведено порушень прав позивача внаслідок знищення чи пошкодження майна позивача через неправомірну поведінку відповідача, відсутні правові підстави для відшкодування на користь ОСОБА_1 й моральної шкоди.

При цьому апеляційний суд ураховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії»).

Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач, як особа із інвалідністю 1-ої групи, Законом України «Про судовий збір» від сплати судового збору за подання апеляційної скарги звільнена. Апеляційна скарга позивача залишається без задоволення, а вина відповідача не доведена. Отже, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір за апеляційний перегляд покладається на державу.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 600 грн, які представник відповідача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , апеляційний суд виходить із положень частини дев`ятої ст.83 ЦПК України, за приписами якої копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

До відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Чертков В.О. додав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3 600 грн. Доказами, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу є акт від 12 травня 2023 року приймання-передачі надання послуг до договору про надання правових послуг від 01 травня 2022 року та договір про надання правничої допомоги від 01 травня 2022 року, як зазначено у відзиві на апеляційну скаргу.

Разом із тим, матеріали справи не містять підтвердження надсилання представником відповідача вищевказаних копій доказів позивачу та її представнику. Позивач та її адвокат Кононенко А.А. заперечили обставини надіслання їм копій акта від 12 травня 2023 року приймання-передачі надання послуг до договору про надання правових послуг від 01 травня 2022 року та договору про надання правничої допомоги від 01 травня 2022 року (а.с.110-112).

До відзиву додані поштові квитанції від 15 травня 2023 року про надіслання поштової кореспонденції ОСОБА_1 та представнику позивача - адвокату Кононенко А.А., але відправлялися рекомендовані листи, які не містять описів вкладень (а.с.113).

Оскільки представником відповідача адвокатом Чертковим В.О. не доведено виконання ним процесуального обов`язку - надіслати позивачу та її адвокату заздалегідь копій акта від 12 травня 2023 року приймання-передачі надання послуг до договору про надання правових послуг від 01 травня 2022 року та договору про надання правничої допомоги від 01 травня 2022 року, яких у останніх немає, апеляційний суд не може прийняти ці докази до уваги, а тому відмовляє у покладанні на ОСОБА_1 витрат, що понесла ОСОБА_2 на надання їй професійної правничої допомоги у сумі 3 600 грн на стадії апеляційного перегляду справи у зв`язку з поданням позивачем апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яка залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 19 червня 2023 року.