КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/842/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіна І.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В.,

у цивільній справі №755/10306/22 за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського районний відділ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ м. Київ Очеретян Ірина Олександрівна, ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця протиправними, та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та скасування накладених постанов про обмеження та арешт,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районний відділ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ м. Київ Очеретян І.О., заінтересована особа: ОСОБА_2 , за результатми розгляду якої просив суд:

- скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02 вересня 2022 року № 69959 та вважати не правомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Києва Очеретян І.О. при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати заборгованості по сплаті аліментів від 02 вересня 2022 року № 69959;

- скасувати заборони та обмеження по боржнику, а саме: постанову про арешт коштів боржника від 15 вересня 2022 року; постановупро встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 вересня 2022 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15 вересня 2022 року; постанову про арешт майна боржника від 15 вересня 2022 року; постановупро встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15 вересня 2022 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 посилався на те, що на виконанні в Дніпровському районному відділі ДВС у м. Києві знаходиться виконавче провадження від 30 травня 2018 року №56488904, відкрите на підставі судового наказу №755/13331/17 від 04 жовтня 2017 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва. Старшим державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Києва Очеретян І.О. при примусовому виконанні судового наказу, було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, від 02 вересня 2022 року №69959, відповідно до якого станом на 01 вересня 2022 року заборгованість по аліментам ОСОБА_2 складає 195167,55 грн. Оригінал вказаної постанови скаржнику не було надано, не зважаючи на неодноразові звернення до виконанця з метою ознайомлення з виконавчим провадженням, останьому не забезпечено вказаної можливості. Підстави для складання розрахунку заборгованості відсутні, оскільки при складанні розрахунку державний виконавець повинна була врахувати не розмір середньої заробітної плати для даної місцевості, а фактичний розмір заробітної плати боржника. Крім того, державний виконавець, повинна була врахувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 01 лютого 2020 року, в якому вказано, що заборгованість становить 5748,32 грн. Таким чином, вважав, що виходячи з того, що залишок на 01 лютого 2020 року складає 5748,32 грн та 1/3 нарахувань з доходу, з 01 лютого 2020 року по 31 серпня 2022 року, згідно довідок з нарахування доходів, склала 59191,67 грн., загальна заборгованість станом на 01 вересня 2022 року склала 64940 грн. При цьому, відрахування щодо оплати аліментів згідно з квитанціями з 01 лютого 2020 року по теперішній час, складають 58348,30 грн. Відповідно борг становить лише 6592 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що судом першої інстанції не взято до уваги посилання скаржника на воєнний стан в Україні. Крім того, про оскаржуваний розрахунок щодо заборгованості зі сплати аліментів, скаржнику стало відомо лише 13 жовтня 2022 року, а скарга була подана 18 жовтня 2022 року, тобто через 5 днів як скаржник дізнався про порушення свого права, відтак у суду були відсутні правові підстави для залишення його скарги без розгляду з підстав пропуску строку.

10 березня 2023 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що заінтересована особа не погоджується з доводами апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

15 березня 2023 року від старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретян І.О. на адресу суду надійшов відзив, в якому державний виконавець посилаючись на законність постановленої судом першої інстанції ухвали просить залишити її без змін, а скаргу без задоволення

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат Буркацький В.Л. підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_4 подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Також подаючи відзив старший державний виконавець просила розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся до суду зі скаргою після спливу строків на оскарження дій державного виконавця, визначених положеннями ст. 449 ЦПК України., при цьому заяву про поновлення процесуального строку та визнання причин його пропуску поважними суду не надав.

Проте, погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ст.449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Подаючи скаргу, скаржник вказував дату, коли йому стало відомо про дії державного виконавця які він оскаржує -13 жовтня 2022 року. Зазначаючи, при цьому, що надані до скарги 18 жовтня 2022 року додатки (54 позиції) підтверджують вказані ним в скарзі обставини.

Разом з тим, залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції в своїй ухвалі про залишення без розгляду скарги не спростував доводів скаржника виходячи з наявності додатків. Фактично зазначивши лише про те, що скаржник не ставить питання щодо поновлення процесуального строку. В той час, як диспозиція ст. 449 ЦПК України вказує про можливість оскарження протягом десяти днів з дня коли особа дізналася про порушення її права.

Відтак, відсутні підстави вважати правомірними висновки суду щодо залишення скарги без розгляду з підстав пропуску строку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом направлення касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: