Справа № 212/7204/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., представника позивачів адвоката Ямкового В.І., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і належну йому частину квартири успадкувала його донька ОСОБА_3 , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом. Також, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла співвласник квартири - ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_5 померла до набрання чинності 01 січня 2004 року ЦК України, то цивільні відносини, що виникли у зв`язку з її смертю регулювались діючим на той момент ЦК УРСР 1963 року. ОСОБА_5 за життя не склала заповіту і єдиним спакоємцем за законом був її син ОСОБА_6 , який є батьком позивача ОСОБА_2 та дідусем позивача ОСОБА_3 . Проте ОСОБА_6 , як єдиний спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_5 не вчинив дії щодо прийняття спадщини, а інших спадкоємців не було. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 також помер. Враховуючи, що жоден із спадкоємців не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , вона підлягала визнанню відумерлою та переходу державі. Проте, на користь держави свідоцтво про право власності на спадщину за законом не видавалось, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. вперше заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5 за заявою позивача ОСОБА_2 . 09 листопада 2022 року позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її бабусі ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю підстав для закликання її до спадкування за законом, оскільки онуки не належали до спадкоємців за законом відповідно до ЦК УРСР, а син спадкодавця ОСОБА_6 помер після відкриття спадщини та за життя не вчинив дії щодо прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачі більше десяти років добросовісно, відкрито, безперервно володіли та користувались частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а тому право власності може бути визнано за ними за набувальною давністю. Враховуючи викладене, позивачі просять визнати за ними, кожною окремо, право власності за набувальною давністю на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Чорної Оксани Сергіївни належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 01 березня 2023 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивачів адвокат Ямковий В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради Логінов Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових, де зазначив, що набувальна давність ґрунтується на сукупності обставин, передбачених ст.344 ЦК України, до яких відносяться законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та безперервність володіння, відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Володіння є добросовісним якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник невідомий або власник відмовився від права власності на належне йому майно. Позивачам був відомий власник частини спірної квартири та при заволодінні вказаним майном позивачі повинні були знати про відсутність у них підстав для набуття права власності, а тому відсутні підставі для задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05 травня 1998 року Криворізьким Центральний гірничо-збагачувальним комбінатом видано Свідоцтво № 1653 про право приватної власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 . Свідоцтво видане згідно розпорядження № 58 від 18 лютого 1998 року. Квартира зареєстрована в Криворізькому БТІ та записана у реєстрову книгу за № 7/2ПВ-275-275 (а.с.23-24).

Співвласник частини квартири ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32) та була матір`ю ОСОБА_6 (а.с.112).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3) та був батьком позивача ОСОБА_2 , яка змінила прізвище з « ОСОБА_8 » після реєстрації шлюбу(а.с.19,22), а також дідом позивача ОСОБА_3 , яка змінила прізвище з « ОСОБА_9 » після реєстрації шлюбу (а.с.21).

ОСОБА_6 за життя не оформив свої спадкові права на майно у вигляді частини квартири після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка в своє чергу, не залишила заповіту.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена 11 червня 2021 року за № 54/2021 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. за заявою онуки померлої - позивача ОСОБА_2 (а.с.31). Постановою від 09 листопада 2022 року нотаріусом відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 , у зв`язку із відсутністю у нотаріуса підстав для закликання її до спадкування за законом (а.с.17-18).

З матеріалів спадкової справи № 54/2021, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що 11 червня 2021 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної Оксани Сергіївни із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 , вказавши, що прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_5 , оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю за однією адресою на день її смерті. Інші спадкоємці син ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 не прийняли спадщину у встановлений законом строк. Постановою нотаріуса від 09 листопада 2022 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її бабусі ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю підстав для закликання її до спадкування за законом, оскільки онуки не належали до спадкоємців за законом відповідно до ЦК УРСР, а син спадкодавця ОСОБА_6 помер після відкриття спадщини та за життя не вчинив дії щодо прийняття спадщини. (а.с.61-153).

Інший співвласник частини квартири ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34) та був чоловіком позивача ОСОБА_2 (а.с.22) і батьком позивача ОСОБА_3 (а.с.20).

З урахуванням відмови від частки у спадщини дружини померлого ОСОБА_2 , Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 видано 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорною О.С. доньці померлого ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_3 . (а.с.36).

Таким чином, на момент звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_3 є власником частини квартири, ОСОБА_2 є власником частини квартири і частина квартира, що належала ОСОБА_5 залишається неоформленою у встановленому законом порядку.

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_11 від 09 грудня 2022 року, ринкова вартість чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить без ПДВ 540330 грн. Ринкова вартість частини об`єкта оцінки, вищевказаної квартири становить 135082,50 грн. (а.с.37).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Судом встановлено та не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні, що органом місцевого самоврядування не визнавалась відумерлою спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , яка померла до набрання чинності Цивільним кодексом України (в редакції 2003 року).

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки Цивільний Кодекс України (в редакції 2003 року) набрав чинності 01.01.2004 року, отже норми ст.344 цього Кодексу можуть поширюватись на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачі стверджували, що як з моменту смерті співвласника квартири ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і з 01.01.2001 року до моменту звернення до суду із даним позовом вони більше десяти років добросовісно, відкрито, безперервно володіли та користувались чужим майном, а саме частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а отже за ними може бути визнано право власності за набувальною давністю на таке майно в рівних частинах по 1/8 частині за кожним позивачем.

Відповідно до вимог ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Отже, для набуття права власності на майно за набувальною давністю відповідно до вимог ст.344 ЦК України, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

При набувальній давності тягар доказування добросовісності лягає на зацікавлену сторону - на позивача. Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.

При цьому, виходячи зі змісту статті ст.344 ЦК України особа, що має право на визнання права власності на майно за набувальною давністю повинна бути незаконним добросовісним володільцем цього майна, тобто фактичним володільцем, який не має будь-якого титулу (права власності, користування, сервітуту та інші) на це майно, а наявність відповідного титулу виключає застосування положень статті 344 Цивільного кодексу України.

Безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.п.9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року за № 5, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке:

1) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

2) володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

3) володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України).

Враховуючи положення ст.ст.335 та 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст.263 ЦПК).

У постанові від 01.08.2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року № 910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідно до роз`яснень, наданих в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування відповідно до змісту положень ст.344 ЦК України набуття право власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (ст.1216 ЦК України), а набувається за рішенням суду (ч.4 ст.344 ЦК України).

Отже, спори про набуття права власності за набувальною давністю не є спорами із спадкування, в тому числі й у випадках, коли особа заявляє про давність володіння (ч.2 ст.344 ЦК України).

Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що на момент смерті власника частини квартири ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також на момент звернення позивача ОСОБА_2 до нотаріуса 09.11.2022 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , позивачі були достеменно обізнані як про власника майна, так і про спадкоємця померлого власника, яким був батько та дідусь позивачів ОСОБА_6 .

Крім того, суд вважає, що володіння позивачами майном не було і не могло бути безтитульним, тобто таким, яке не спиралось на будь-яку правову підставу, оскільки за змістом заяви про прийняття спадщини, поданої до нотаріуса, позивач ОСОБА_2 чітко визначила свої правові підстави володіння частиною квартири, заявивши себе як спадкоємця померлого власника майна, вказавши, що фактично прийняла спадщину за законом, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю на момент смерті.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачами не доведено наявності необхідних умов для задоволення судом вимог про визнання за ними права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на підставі положень статті 344 ЦК України. Враховуючи, що позивачі були обізнані відносно того, що власником спірної частини квартири, яка є предметом спору та на які вони просять визнати право власності за набувальною давністю, була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не можна вважати володіння позивачами спірним майном добросовісним, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.331, 344, 335, ЦК України, ст.ст.7, 8, 9-11, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Судові витрати вднести на рахунок позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, , місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, буд. 2.

Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2023 року, відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України.

Суддя: М.Д. Власенко