ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м.Суми

Справа №950/2472/22

Номер провадження 22-ц/816/472/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Споживче товариство «Слобожани»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвоката Кондратенка Максима Миколайовича на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 03лютого 2023 року в складі судді Стеценка В.А., постановлену в м. Лебедин,

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Споживчого товариства «Слобожани» (далі - СТ«Слобожани»), в якому просить:

-визнати недійсним договір оренди № 68 оперативної оренди об`єкту нерухомості від 01.07.2020, укладений міжСТ«Слобожани» та ОСОБА_1 ;

-визнати недійсним договір оренди № 61 оперативної оренди об`єкту нерухомості від 01.07.2021, укладений між СТ«Слобожани» та ОСОБА_1 ;

-визнати недійсним договір оренди № 78 оперативної оренди об`єкту нерухомості від 01.10.2021, укладений між СТ«Слобожани» та ОСОБА_1 ;

-стягнути з СТ«Слобожани» збитки в розмірі 16 444,00 грн;

-стягнути з СТ«Слобожани» моральну шкоду в розмірі 8000 грн;

-стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.07.2020 ОСОБА_3 було укладено договір № 68 оперативної оренди об`єкта нерухомості з відповідачем, за умовами якого орендар прийняла у строкове платне користування модуль 90/06-24 № 9, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому було укладено аналогічні договори № 61 від 01.07.2021 та № 78 від 01.10.2021.

Вважає, що вказані договори не відповідають вимогам законодавства та підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, оскільки предмет договорів невизначений, а відповідач не має права на укладення зазначених правочинів, тобто наявний факт вчинення правочину під впливом обману зі сторони відповідача щодо предмета оренди та його місця розташування. А тому також просить стягнути збитки в сумі 16 444 грн та моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2023 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до СТ«Слобожани» про визнання договорів недійсними, стягнення безпідставно отриманих коштів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь СТ«Слобожани» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. на користь державного бюджету.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кондратенко М.М., посилаючись на те, що судом порушено норми цивільногопроцесуальногоправа, допущено неповноту розгляду, обставини, які зазначені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до Лебединського районного суду Сумської області для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги ні на суть спору, ні на права учасників справи.

Вважає, що господарські правовідносини щодо оренди торгового місця можуть скластися лише між позивачем та Підприємством Сумської облспоживспілки Лебединський ринок, а не СТ «Слобожани», котре не має жодного відношення до модуля та земельної ділянки, де він розташований.

Суть позову полягає в тому, що відповідач не міг здавати в оренду майно, що йому не належить, господарських правовідносин між сторонами з правої природи скластися не могло, оскільки відповідач ввів позивача в оману та отримував кошти, підміняючи по суті й зміст й поняття, й місце розташування орендованого майна і його адресу.

Вважає, що суд помилився щодо складу учасників та ухвалив незаконне рішення.

На думку скаржника, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо того, що договір укладено між відповідачем та ОСОБА_1 , що діяла як ФОП. Судом залишено поза увагою та не надано належної оцінки запереченням позивача, а саме, що в усіх зазначених договорах ОСОБА_1 не зазначена як фізична особа підприємець. Вважає, що саме посилання в тексті договору, що ОСОБА_1 діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію не свідчить, що вона виступає стороною договору, як фізична особа підприємець. Крім того, сплачувала вона кошти за оренду «модулю», як фізична особа. За всіма зазначеними актами, що є невід`ємним додатком до договорів оренди, є очевидним, що ОСОБА_1 як фізична особа отримала в користування «модуль» від відповідача.

Щодо стягнутих витрат на правничу допомогу зазначає, що згідно розрахунку судових витрат відповідача та доданого до нього договору про надання правової допомоги від 17.06.2022 вбачається, що даний договір не містить ціни та вартості послуг.

Наголошує на тому, що представником відповідача по справу не подано жодного документу по суті справи, як відзиву чи то заперечення, котрі б свідчили про вивчення матеріалів та формування правової позиції по справі. А надані послуги не відповідають переліку заявлених 5 пунктів та дублюють один одного. Суд першої інстанції вказані обставини не з`ясував, як і не з`ясував думку позивача щодо цих обставин, та повинен був відмовити чи то частково задовольнити вимоги щодо відшкодування правової допомоги.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції врахувавши доводи представника відповідача щодо необхідності закриття провадження у цивільній справі, оскільки в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що позивач на час існування договорів оренди була приватним підприємцем і використовувала орендоване майно з метою здійснення господарської діяльності, дійшов висновку, що спір у цій справі за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в господарських судах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі цеформа закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема , справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинстваза загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спорута характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарськогоі цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 42 Конституції України визначено, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Це ж право закріплене й у статті 50 ЦК України, відповідно до якої, правона здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною другою статті 50 ЦК України визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Статтею 1 ГК України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадськіта інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваженняна основі відносин власності. Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робітчи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічнихі соціальних результатів та з метою одержання прибутку,є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями (статті 2,3 ГК України).

Отже, фізична особа, яка виявила бажання реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур набуваєдо свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того,чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах -як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносиняк господарських.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

В даній справі встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем (а.с. 44; 73), та здійснює роздрібну торгівлю промисловими товарами. Вказану обставину позивач не заперечує.

Позивач ставить питання про визнання недійсними договорів оперативної оренди об`єкта нерухомості № 68 від 01.07.2020, № 61 від 01.07.2021, № 78 від 01.10.2021. Вказані договори укладені між СТ «Слобожани» та ОСОБА_1 , яка діє на підставі документа, що засвідчує право на підприємницьку діяльність, а саме свідоцтва про державну реєстрацію № 810020 від 27.11.2000. За умовами вказаних договорів орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування модуль 90/06-24 № 9, загальною площею 6,25 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт оренди використовується орендарем для торгівлі промисловими товарами.

Отже, вказані договори були укладені між позивачем, як суб`єктом підприємницької діяльності, та СТ «Слобожани», як юридичною особою, з приводу оренди нерухомого майна, яке використовується позивачем для здійснення господарської діяльності, а саме - торгівлі промисловими товарами, бо з 27.11.2000 остання зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності фізична особа підприємець . Отже, і за суб`єктним складом і за характером спірних правовідносин, вказані правовідносини є господарсько-правовими.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в господарському суді.

Доводи апеляційної скарги, що господарські правовідносини щодо оренди торгового місця можуть скластися лише між позивачем та Підприємством Сумської облспоживспілки Лебединський ринок, а не СТ «Слобожани», котре не має жодного відношення до модуля та земельної ділянки, де він розташований, також дають підстави для твердження, що заявлено спір, який виник з господарських правовідносин і тому повен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Твердження скаржника, що позивач укладала оспорювані договори як суб`єкт підприємницької діяльності, а як фізична особа, доведені матеріалами справи, бо метою укладення оспорюваних договорів було здійснення позивачкою, як фізичною - особою підприємцем господарської діяльності - торгівля промисловими товарами.

Стосовно незгоди сторони відповідача в частині стягнутих витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції інтереси відповідача СТ «Слобожани» представляла адвокат Мазнєва С.Г. (а.с. 70).

09.01.2023адвокатом Мазнєвою С.Г. було подано розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому посилаючись на складність справи, співмірність заявлених вимог до витрат на професійну правничу допомогу, безпідставні дії позивача, пов`язані з помилковим зверненням до суду не тієї юрисдикції, що визначена нормами відповідного процесуального закону, просить стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн (а.с. 86). Крім того, до вказаного розрахунку було додано копію договору про надання правової допомоги від 17.06.2022, укладеного між СТ «Слобожани» та адвокатом Мазнєвою С.Г.; копію акту виконаних робіт від 09.01.2023, відповідно до якого вартість виконаних робіт і наданих послуг адвокатом по веденню даної судової справи не залежить від кількості витраченого адвокатом часу та становить тверду грошову суму у розмірі 5000 грн, яка підлягає оплаті протягом одного місяця з дати підписання цього акту, та копію скріншоту про направлення розрахунку представнику позивача (а.с. 87-89).

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За встановлених обставин справи, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 142 ЦПК України, наявні підстави для відшкодування витрат відповідача понесених на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, оскільки вказані витрати були понесені відповідачем внаслідок необґрунтованих дій позивача, пов`язаних з поданням позову до суду не тієї юрисдикції.

Отже, з урахуванням складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, ціни позову та значення справи для відповідача, колегія суддів вважає, що розмір присуджених судом першої інстанції до стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 5000 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.

Крім того, колегія суддів зауважує, що з боку позивача були відсутні заперечення з приводу розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи до уваги зауваження з боку представника позивача щодо заявленого розміру оплати за послуги адвоката під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України стягує на користь товариства 3000 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 375; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенка Максима Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Споживчого товариства «Слобожани» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко