справа № 362/4097/22
провадження № 22-ц/824/9016/2023
головуючий у суді І інстанції Гаврилова О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Феодосійської сільської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Феодосійської сільської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, підписана адвокатом Шейко Вольгою Василівною.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня

2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

28 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шейко Вольга Василівна направила до Васильківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гвоздівської сільської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, яка отримана судом 09 листопада 2022 року.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада

2022 року роз`яснено Шейко Вользі Василівні право позивачів усунути недоліки позову у строк десяти днів з дня вручення їм або їх представнику копії ухвали судді від 11 жовтня 2022 року. Роз`яснено, що за положеннями цивільного процесуального закону, спочатку особа отримує копію ухвали, а потім, протягом десяти днів з дати отримання ухвали усуває недоліки, не до отримання копії ухвали, а після отримання.

17 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шейко Вольга Василівна направила на електронну адресу Васильківського міськрайонного суду Київської області заяву, в якій просила визнати поданий позов в новій редакції таким, що поданий в строк для виправлення недоліків, згідно вимог ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2022 року та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року цивільну справу за цим позовом передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Дану цивільну справу передано в провадження судді Гавриловій О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Феодосійської сільської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності - повернуто позивачам.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - Шейко В.В. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що Дніпровським районним судом міста Києва не виносилося та не надсилалося взагалі ухвал про залишення позову без руху.

Зазначає, що звернення до суду та доступ до правосуддя є правом особи, фактично, не розглядаючи позов, не звернувши уваги, що сторона має право: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, суд, ще до відкриття провадження у справі, повертає його без належних обґрунтувань, позбавляє права звернення до Дніпровського районного суду міста Києва, адже судовий збір сплачено до Васильківського міськрайонного суду міста Києва, позов містить як майнові, так і не майнові вимоги, судовий збір, який сплачений - є великою сумою для звернення до суду. Не враховуючи такі обставини взагалі, суд відмовляє у відправленні правосуддя та вирішення питання щодо спадщини.

Звертає увагу, що із ОСОБА_4 , договір про надання правничої допомоги не укладався, та позов вона підписувала особисто. Коли було змінено її процесуальний статус та залучено в процес в якості співвідповідача то позов фактично був поданий до суду ОСОБА_1 , представником були надані всі повноваження, що містяться в матеріалах справи: копія договору про надання правничої (правової) допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду, зазначену в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі №362/4037/22 суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. в оскаржуваній ухвалі від 05 квітня 2023 року указала, що адвокат Шейко Вольга Василівна, звертаючись до суду з позовом, не подала підтвердження повноважень представництва в суді інтересів позивача ОСОБА_2 , позивачі не усунули недоліки позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Феодосійської сільської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, відповідно до ухвали суду, натомість на виконання цієї ухвали подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гвоздівської сільської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що процесуальним законом не передбачено.

Такі висновки судді є абсолютно безпідставним та незаконними.

Згідно з вимогами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи положення ст. 185 ЦПК України повернення заяви можливе у випадку, коли позивач отримав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, але не виконав вимоги, зазначені в ній.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів.

При цьому у наведеній нормі процесуального закону розмежовано, що кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Так із матеріалів справи слідує, що у жовтні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Феодосійської сільської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, яка підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом Шейко В.В.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня

2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня вручення копії даної ухвали (а.с. 61).

Сама по собі процесуальна неможливість оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху не зобов`язує позивача беззаперечно виконувати вимоги суду щодо усунення недоліків, якщо ці вимоги не відповідають вимогам закону.

Відповідна ухвала не була оскаржена, представником ОСОБА_1 були надані докази виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, однак саме неусунення недоліків стало підставою для повернення позовної заяви відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Відтак для перевірки правомірності встановлених підстав для повернення позовної заяви та перевірки доводів апеляційної скарги щодо обставин належного виконання вимог суду позивачем, колегія апеляційного суду вважає за необхідне перевірити обґрунтованість встановлених недоліків та доказів виконання позивачем вимог суду.

Зокрема підставою для залишення позову без руху було указано на порушення позивачами пунктів 2, 3 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України, оскільки позовна заява не містить:

-адреси місця проживання позивачів;

-повної адреси місцезнаходження відповідача, оскільки не вказано територіальну громаду, район і область, у яких знаходиться село Ходосівка;

-ціну позову;

-спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

-зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги.

Відповідно до ст. 1 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначені в розділі І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

На переконання апеляційного суду у позовній заяві указано прізвище і ім`я по-батькові позивачів, представника одного із позивачів та назву юридичної особи відповідача, указані їх адреси, поштовий індекс, РНОКПП (фізичних осіб), ЄДРПОУ (юридичної особи), електронні адреси відповідача та адвоката одного із позивачів. Окрім адреси, поштового індексу, електронних адрес були вказані також номери телефонів.

Відповідні вимоги судді першої інстанції щодо необхідності підтвердження місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) є надмірно формальними, як і мотиви такої вимоги про те, що адреси місця реєстрації особи та місця її фактичного проживання (перебування) можуть бути різними. При цьому суддя не указав на чому ґрунтуються його припущення.

В ухвалі суду про залишення позову без руху було, також, застережено, що вимоги пункту сьомого прохальної частини позову не є позовними по своїй суті, оскільки не стосуються дій чи бездіяльності відповідача та не можуть бути до нього звернені, оскільки взагалі не є предметом спору між сторонами. Викладене у вказаному пункті прохальної частини позову прохання не є способом захисту цивільних прав, який використовується при формулюванні позовних вимог з метою захисту і/або відновлення прав та інтересів які порушені. Зокрема, вирішення питання про витребування доказів, про що позивачі просять у вказаному пункті заяви, може бути оформлене у виді окремого документа про витребування і/або забезпечення доказів.

Також, судом було указано на недоліки щодо незазначення ціни позову та звернуто увагу на необхідність сплати судового збору за розгляд у суді позовної заяви, поданої двома позивачами, кожним позивачем окремо.

Підсумовуючи, суд першої інстанції у своїй ухвалі від 11 жовтня 2022 року указав позивачам на необхідність усунення зазначених недоліків позовної заяви у спосіб: подання нової редакції позовної заяви, яка б повністю відповідала вимогам статей 175 і 177 ЦПК України.

Як убачається із матеріалів справи, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Шейко В.В. обґрунтованість висновків, викладених в ухвалі від 11 жовтня 2022 року, не оспорено та на виконання ухвали суду про залишення позову без руху надана нова редакція позову із доданими до неї доказами за кількістю учасників процесу. У своїй заяві від 25 жовтня 2022 року адвокат указує, що по тексту нової редакції позовної заяви на вимогу ухвали суду про залишення позову без руху виправлені та вказані: адреса місця проживання позивача: повна адреса місця знаходження відповідачів із указанням територіальної громади, району і області, у яких знаходиться відповідач 2; ціна позову; спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Також представником позивача указано, що вимоги пункту сьомого прохальної частини позову винесені в окреме клопотання про витребування доказів, що додається до позовної заяви. Позивачем визначена дійсна вартість спірного майна та вказана дійсна, реальна ціна позову, з урахуванням якої сплачено максимальний судовий збір, що передбачений Законом України "Про судовий збір", докази у підтвердження чого додано було ще до первісної позовної заяви у встановленому порядку і розмірі.

10 листопада 2022 року суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області було винесено ухвалу, у якій суддею визнано отримання судом заяви про усунення недоліків разом із новою редакцією позову від 28 вересня 2022 року, однак жодних висновків щодо належного чи неналежного усунення недоліків адвокатом Шейко В.В. суддею не зроблено.

Єдиною обставиною, на якій зосередився суддя, було "передчасне" виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Тобто, представник позивачів на переконання судді Васильківського міськрайонного суду Київської області не дотримався імперативної норми частини другої ст. 185 ЦПК України та подав нову редакцію позову не у строк десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, а до початку перебігу цього строку, що суперечить положенням цивільного процесуального закону.

Як вважав суддя, представнику позивачів необхідно спочатку отримати копію ухвали про залишення позову без руху, а потім, протягом десяти днів усунути недоліки позову. Натомість, представник позивачів вчинив навпаки: спочатку усунув недоліки, а копію ухвали про залишення позову без руху не отримав. У зв`язку із цим, не розпочався строк для усунення недоліків.

Як наслідок, представником позивачів створена ситуація процесуальної невизначеності, коли суд отримав нову редакцію позовної заяви в той час, коли строк для усунення недоліків не розпочався.

При цьому суддя не аргументував, у чому для нього полягає невизначеність ситуації.

Результатом розгляду надісланих на усунення недоліків позовної заяви документів стало винесення суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ухвали від 10 листопада 2022 року, якою було ухвалено: "Роз`яснити Шейко Вользі Василівні право позивачів усунути недоліки позову у строк десяти днів з дня вручення їм або їх представнику копії ухвали судді від 11 жовтня 2022 року.

Тобто, за положеннями цивільного процесуального закону, спочатку особа отримує копію ухвали, а потім, протягом десяти днів з дати отримання ухвали усуває недоліки!!!

Не до отримання копії ухвали, а після отримання!!!

Ознайомлення на сайті з ухвалою невідомого змісту («Особа_1», «Особа_2» та інше), за приписами цивільного процесуального закону не є належним отриманням копії ухвали суду."

Зокрема, як убачається із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2022 року була надіслана судом до реєстру 11 жовтня 2022 року, яка була оприлюднена в реєстрі 13 жовтня 2022 року.

Оскільки згідно із відомостями поштового зворотного повідомлення представник позивачів отримала копію ухвали від 11 жовтня 2022 року тільки 03 листопада 2022 року, на глибоке переконання судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, представник позивача не мала права усувати недоліки 28 жовтня 2022 року ознайомившись із змістом ухвали в інший спосіб, як то ознайомлення із відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, винесених по справі №362/4097/22.

У подальшому ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Гвоздівської сільської ради про встановлення юридичного факту і визнання права власності передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва з урахуванням виключної підсудності.

Як убачається із змісту наведеної ухвали від 16 січня 2023 року, питання щодо належного чи неналежного усунення представником позивача недоліків позовної заяви не було вирішено.

Прийнявши до свого розгляду справу суддя Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву повернула позивачам з підстав неусунення недоліків позовної заяви у строк, який був встановлений судом.

В обгрунтування свого висновку суддя указує, що зі змісту поданої до суду позовної заяви в новій редакції фактично вбачається зміна процесуального статусу позивача ОСОБА_2 на відповідача.

Проте діючим цивільним процесуальним законодавством України така заміна на переконання судді суду першої інстанції, (в тому числі й в порядку усунення недоліків позовної заяви до відкриття провадження у справі) не передбачена.

Такий висновок суду є безпідставним та неправильним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК передбачено можливість подання позову спільно кількома позивачами, кожен із яких щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Судом проігноровано наведені норми та ту обставину, що оскільки ОСОБА_1 є самостійною стороною спору та подав самостійно нову редакцію позову, тому підставою для повернення його самостійного позову мало бути встановлення недотримання ним особисто форми позову та порядку його подання.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18)19 січня 2022 року Верховним Судом в рамках справи № 280/4/18 (провадження № 61-403св19); 14 листопада 2022 року в рамках справи № 450/3887/19 (провадження № 61-2336св22).

У самостійному позові про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_1 указав відповідачами у справі Гвоздівську сільську раду та іншого спадкоємця - його рідну сестру.

Відтак висновки суду про те, що позивачем у новій редакції позову було змінено процесуальний статус позивача ОСОБА_2 на відповідача у непередбачений діючим цивільним процесуальним законодавством України спосіб не витримують жодної критики.

Як убачається також із описової та резолютивної частини ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року, якою справу №362/4097/22 передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва, відповідну цивільну справу №362/4097/22 судом описано як позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Гвоздівської сільської ради про встановлення юридичного факту і визнання права власності, а не як позов двох позивачів до одного відповідача, як про це було вказано у попередній редакції позовної заяви.

Отже, одним із позивачів подано окрему позовну заяву, у якій позивачем самостійно визначено склад сторін спору. Відтак очевидним є факт, що один із позивачів не скористався правом на усунення недоліків, а інший здійснив дії щодо усунення недоліків, указаних суддею в ухвалі від 11 жовтня 2022 року про залишення позовної заяви без руху. Жодних процесуальних документів, яким перевірено належне чи неналежне усунення недоліків, указаних суддею в ухвалі від 11 жовтня 2022 року в цій справі, та/або встановлено недоліки нової редакції позовної заяви, поданої представником Шейко Вольгою Василівною в інтересах позивача ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суддя Дніпровського районного суду міста Києва указала також на нові недоліки, які полягають у тому, що адвокат Шейко Вольга Василівна, звертаючись до суду з позовом, не подала підтвердження повноважень представництва в суді інтересів позивача ОСОБА_2 .

При цьому, такі нові недоліки стосуються попередньої редакції позову, а жодних висновків щодо вчинених дій на усунення недоліків суддею Дніпровського районного суду міста Києва не наведено.

У рішенні ЄСПЛ від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») (заява № 23436/03) зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Golder v. the United Kingdom», серія A № 18, пункт 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення ЄСПЛ від 29 липня 1998 року у справі «Guerin v. France», пункт 37).

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню в частині повернення позовної заяви ОСОБА_1 з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті позовних вимог не розглядається.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2022 року в частині повернення позовної заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Шейко Вольгою Василівною скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2022 року в частині повернення позовної заяви ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба