Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6619/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Леньо В.В. при секретарі Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Виноградівського районного суду від 04 вересня 2013 року (у справі №299/2803/13-ц у справі за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Право власності на житловий позивачкою було оформлено в судовому порядку в порядку спадкування і прийняття спадщини за заповітом за померлими тіткою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкоємець за заповітом) та її чоловіком ОСОБА_3 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємець четвертої черги.

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці.

На момент оформлення спадкових прав на житловий будинок позивачці не було відомо про наявність у власності тітки ОСОБА_2 земельної ділянки, а тільки тепер при перегляді документів нею було віднайдено копію Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 21.07.2005 року серії ЗК №031191, зареєстрованого в Книзі реєстрації записів державних актів на право власності на землю за №238, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 0,9202 га., з кадастровим номером :01:002:0013, із вказаним власником ОСОБА_2 , яка проживає АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка знаходиться на території Королівської селищної ради.

Оригінал державного акту відсутній, а тому позивач позбавлена можливості через нотаріальну контору отримати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,09202 га.

Інших спадкоємців до майна померлої немає.

Оскільки в позасудовому порядку позивач не має можливості визнати право власності на спадкове нерухоме майно через відсутність оригіналів документів власності, то вимушена звертатись за захистом і визнанням свого майнового права та інтересу до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, обставини та вимоги позову підтримала, позовні вимоги просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи також в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 1217 Цивільного Кодексу визначено, що «Спадкування здійснюється за заповітом або за законом». Ч.1 ст.1222 ЦК України визначено, що «Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Ч.3 цієї статті визначено, що «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї».

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Нормами ч.3. ст.3 Закону України"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до вимог ст.116,131 ЗК України,громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно з ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ст.125 ЗК України,право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , яка ще за життя залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці. До спадкової маси увійшов жилий будинок в АДРЕСА_1 , який належав заповідачці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Королівською селищною радою на підставі рішення від 17.07.2008р. за №126. Позивачкою у встановлений законом термін прийнято спадщину, оскільки вона своєчасно подала заяву на прийняття спадщини за померлою до Виноградівської державної нотаріальної контори, а також проживала постійно із спадкодавицею на час відкриття спадищини, що стверджується обставинами позову.

Рішенням Виноградівського районного суду від 04 вересня 2013 року (у справі №299/2803/13-ц у справі за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Право власності на житловий позивачкою було оформлено в судовому порядку в порядку спадкування і прийняття спадщини за заповітом за померлими тіткою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкоємець за заповітом) та її чоловіком ОСОБА_3 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємець четвертої черги.

На момент оформлення спадкових прав на житловий будинок позивачці не було відомо про наявність у власності тітки ОСОБА_2 земельної ділянки, а тільки тепер при перегляді документів нею було віднайдено копію Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 21.07.2005 року серії ЗК №031191, зареєстрованого в Книзі реєстрації записів державних актів на право власності на землю за №238, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 0,9202 га., з кадастровим номером :01:002:0013, із вказаним власником ОСОБА_2 , яка проживає АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка знаходиться на території Королівської селищної ради.

Оригінал державного акту відсутній, а тому позивач позбавлена можливості через нотаріальну контору отримати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,09202 га.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірна земельна ділянка після смерті ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 успадковані позивачкою ОСОБА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 та за законом після смерті ОСОБА_3 . Однак, відсутність оригіналів документів, що засвідчують право власності померлої ОСОБА_2 , на спірну земельну ділянку та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивача можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючих документів (державні акти) на земельні ділянки, має особа, яка є власником цих земельних ділянок, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку.

На підставі ст.ст. 392, 1268 ЦК України, ст.ст.116,120,125,126,131 ЗК України,керуючись статтями 206, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_2 (ІПН- НОМЕР_1 ), право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 0,9202 га., з кадастровим номером земельної ділянки :01:002:0013, розташовану на території Королівської селищної ради, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЗК №031191, виданого 21.07.2005 року на підставі розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 22.10.2004 р. №380, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №238, із вказаним власником ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. В. Леньо