Провадження № 2/496/469/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

21 березня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участі секретаря Стрілець Ж. М.,

позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади у сумі 400 000 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що Одеським окружним адміністративним судом на його користь було постановлено рішення по справі № 420/5228/18, яке набрало чинності 20.01.2019 року про зобов`язання Нерубайської сільської ради вирішити питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1 гектари на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

04.06. 2019 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5228/18 від 20 грудня 2018 року про виділення йому земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, Нерубайська сільська рада рішенням № 655-VII від, вирішила в черговий раз відмовити у виділенні земельної ділянки.

20.11.2019 року старшим державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.Є. було прийнято постанову BПI № 60652654 від 20.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження.

27.02.2020 року старшим державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60652654 від 27.02.2020 року.

02.09.2020 року ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов про визнання протиправним та скасування постанови державного виконавця від 27.02.2020 року про закінчення виконавчого провадження.

23.12.2020 року Одеський окружний адміністративний суд рішенням у справі № 420/8675/20 відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 до державного виконавця.

З огляду на викладене, позивач вважає, що внаслідок недбалості старшого державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєва Є.Є. істотно порушено норми процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію ОСОБА_1 судового процесу, наданих процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків порушено засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні до доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Також позивач посилається, як на підтвердження своїх вимог про стягнення шкоди, що Одеським окружним адміністративним судом справа № 420/6192/19 від 27.10.2020 року було визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року.

Таким чином позивач вважає

, що був позбавлений права на отримання у власність земельної ділянки, що стало підставою звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, яка відповідно розрахунку позивача склала 400 000 (а.с.1-19).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2021 року матеріали справи були направленні за підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 21).

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.02.2022 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2021 року скасували та направили до суду першої інстанції (а.с. 59-61).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2022 року у відкритті провадження відносно Одеського окружного адміністративного суду було відмовлено та направлено справу на розгляд Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 66-67).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.06.2022 року позов було залишено без руху (а.с. 74-75).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2022 року позов було повернуто позивачу (а.с. 84).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.11.2022 року апеляційну скаргу позивача задовольнили та направили справу до суду для продовження розгляду (а.с 104-106).

25 листопада 2022 року справу було прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 121-122).

Ухвалою суду від 23.01.2023 року із складу учасників було виключено Одеський окружний апеляційний суд (а.с 141).

Позивач в судовому засіданні на позові наполягав та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не прибув, але матеріали справи містять заяву державного виконавця в якій він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 142).

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи прийшов до наступних висновків.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до статі 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково та Рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 496-VII від 26.06.2018 року, в частині відмови громадянину ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господаревих будівель і споруд (присадибна ділянка) було визнаним протиправним та скасуваним. Зобов`язали Нерубайську сільську раду Біляївського району Одеської області, вирішити питання про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність (а.с. 6-9).

30.01.2019 року, на підставі зазначеного рішення ООАС від 20.12.2018 року було видано виконавчий лист.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року по справі № 420/5228/18 рішенням Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у виділенні земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового одинку та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області у зв`язку з не відповідністю графічного зображення розташування земельної ділянки генеральному плану c. Нерубайське (а.с. 11).

Постановою старшого держаного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєва Є.Є. від 20.11.2019 р. на підставі виконавчого листа по справі № 420//5228/18 виданого 30.01.2019 року відкрито виконавче провадження № 6065254 (а.с. 10).

На підставі зазначеного, постановою від 27.02.2020 року старший державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєв Є.Є. постановив про закінчення виконавчого провадження у відповідності п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 12).

Не погоджуючись із рішенням Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року, ОСОБА_1 звернувся із позовом до Одеського окружного адміністративного суду. Рішенням якого від 27.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради було задоволено та визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року (а.с. 13-15).

Постанову старшого державного виконавця у ВП № 60652654 від 27.02.2020 року ОСОБА_1 оскаржив до Одеського адміністративного суду. Рішенням суду від 23.12.2020 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. За текстом зазначеного рішення, суд прийшов до висновку, що Нерубайська сільська рада виконала зобов`язання покладені на неї виконавчим листом по справі № 420/5228/18.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст.39 Закону № 1404-VII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. За таких підстав державним виконавцем 27.02.2020 року на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» вчинено дії щодо закінчення виконавчого провадження, які виразились у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 60652654, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства при прийнятті постанови від 27.02.2020 року у ВП № 60652654 про закінчення виконавчого провадження (а.с. 16-17).

Доказів оскарження ОСОБА_1 зазначеного рішення до апеляційного суду, позивачем не надано, що дає підстави вважати рішення таким, яке набрало законної сили, та ж таким шо має приюдиційне значення, та яке дає підстави вважати, що дії державного виконавця були законні.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Інформації про те, коли саме ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби із виконавчим листом від 30.01.2019 року, матеріали справи не містять.

Так, враховуючи, що постанову старшого державного виконавця у ВП № 60652654 від 27.02.2020 року, яка на думку позивача стала підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування на користь ОСОБА_1 з державної виконавчої служби шкоди у розмірі 400 000 грн., не було скасовано. Матеріалами справи не встановлено зволікання державного виконавця із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, що призвело до невиконання рішення суду на користь ОСОБА_1 . Рішенням Одеського адміністративного суду від 23.12.2020 року було визначено, що Нерубайська сільська рада виконала зобов`язання покладені на неї виконавчим листом по справі № 420/5228/18, а державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства при прийнятті постанови від 27.02.2020 року у ВП № 60652654 про закінчення виконавчого провадження, тобто постанова державного виконавця не визнана незаконною, рішення набрало законної сили. Таким чином, у суду немає підстав вважати, що ОСОБА_1 завдано шкоду незаконними рішенням, посадовою або службовою особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, незалежно від вини цієї особи, як визначено ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду підтвердження того, що його права якимось чином з боку відповідача порушенні.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 79-81, 89, 141, 211, 259, 263, 265, 268, 353 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1174 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади у сумі 400 000 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 березня 2023 року.

Суддя В.М. Буран