ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5522/23 Справа № 214/2714/22 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В.М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 211/1689/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року, яке ухвалено суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 квітня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є сином відповідача. Наразі позивач навчається на денній формі в Льотній академії Національного авіаційного університету в м. Кропивницькій на факультеті менеджменту, та є курсантом першого кypcу. В зв`язку з тим, що він навчається на денній формі навчання в нього не має можливості працевлаштуватись та отримувати власний стабільний дохід для забезпечення себе під час навчання в академії.

Щомісяця позивач несе витрати пов`язанні з придбанням навчально-методичних посібників, підручників, витрачає кошти на придбання квитків до м. Кропивницький. Крім того, йому потрібні грошові кошти на придбання одягу та продуктів харчування. Мати позивача ОСОБА_3 надає йому матеріальну допомогу, однак його батько ОСОБА_2 не приймає участь у його житті, та в добровільному порядку відмовляється надавати йому кошти на період його навчання в льотній академії.

Позивачу, достовірно відомо, що відповідач є працездатною особою та має можливість надавати грошову допомогу.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на період його навчання, але не довше ніж до досягнення віку 23-х років.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, відповідач є працездатною особою, а тому він зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. При цьому відповідач не довів, що не має можливості сплачувати аліменти. Позивач зазначає, що навчання на денній формі навчання свідчить про те, що він потребує матеріальної допомоги, оскільки позбавлений можливості працювати протягом часу навчання.

Апелянт зауважує на тому, що СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, при цьому суд першої інстанції оскаржуваним рішенням фактично переклав обов`язок піклування та матеріального забезпечення позивача, який продовжує навчання, винятково на третю особу - матір позивача.

Відповідачем та третьою особою відзиви на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім зокрема, спорів про стягнення аліментів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 та тратя особа ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження, видане 25 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис № 492 (а.с.11).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.5).

Дохід відповідача ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року складає 26 002,40 грн (а.с.40).

ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року навчається в Льотній академії Національного авіаційного університету на факультеті менедменту. Форма навчання денна. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року (а.с.60).

Відповідач ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю дитини є ОСОБА_5 (а.с.50).

Відповідач має у власності нежитлове приміщення АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідними витягами (а.с.67-68).

Дохід позивача ОСОБА_1 за період з серпня 2021 року по січень 2023 року становить 0 грн. (а.с.62-64).

Дохід відповідача ОСОБА_2 за період з жовтня 2022 року по грудень 2022 року становить 31 710,24 грн. (а.с.40)

Дохід третьої особи-матері позивача ОСОБА_3 за період з липня 2022 року по грудень 2022 року становить 68 057,81 грн. (а.с.79)

На даний час ОСОБА_1 проходить навчання в Льотній академії Національного авіаційного університету дистанційно, що визнається сторонами по справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку, передбачені законом підстави, за яких можливе стягнення з батька аліментів на утримання повнолітнього сина, відсутні. Позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а саме доказів щодо понесення витрат на проїзд, проживання, придбання підручників, необхідність додаткових занять та іншого. Будь-яких доказів того, що відповідач спроможний надавати допомогу повнолітньому сину, позивач також не надав. Також судом першої інстанції прийнято до уваги той факт, що відповідач має неповнолітню дитину від другого шлюбу, має вади здоров`я, а також те, що відповідач має у власності нерухоме майно.

З висновками суду першої погодитись не можна, за таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно із частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

Згідно із статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Крім того, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.

Такий висновок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, провадження № 61-12495св18, від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц , провадження № 61-19463св18, від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18, провадження № 61-7125св18.

У частині 4 статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з обставин справи убачається, що позивач навчається та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітньої дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

При визначенні розміру аліментів колегією суддів враховується та обставина, що відповідач має неповнолітню дитину від другого шлюбу, має певні вади здоров`я, а також те, що відповідач має у власності нерухоме майно.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів скрутного матеріального становища, що унеможливлює часткове утримання ним свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, та потребує матеріальної допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу), що у відповідності до доходів відповідача, який офіційно працевлаштований, буде відповідати вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, постановляючи рішення, суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи, дав не належну оцінку зібраним доказам.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права та відповідно до статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам в дохід держави судовий збір, пов`язаний з поданням позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 992,40 грн (396,96 грн + 595,44 грн).

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 червня 2022 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Стягнення аліментів припинити у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, пов`язаний з поданням позовної заяви та апеляційної скарги, в сумі 992 (дев`ятсот дев`яноста дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: