Справа № 127/8562/14-ц
Провадження № 22-ц/801/633/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 рокуСправа № 127/8562/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Королем О.П.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача КС «Злагода».

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Злагода» заборгованість за договором кредиту в сумі 19 295,65 грн. 01.08.2022 відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1/1, укладеного між КС «Злагода» та ОСОБА_1 , первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги за цим рішенням суду.

В зв`язку з тим, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/8562/14-ц боржником не виконано, заявник просить суд замінити стягувача його правонаступником, що й стало підставою звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ст.ст. 512, 515, 1054 ЦК України та правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки законом не встановлено недійсність (нікчемність) договорів про відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеними між фінансовими установами та фізичними особами. Крім того, договір про відступлення права вимоги від 01.08.2022 між КС «Злагода» та ОСОБА_1 судом недійсним не визнавався, жодна особа про недійсність цього договору під час судового розгляду не заявляла.

Відзивів від учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2014 року позовні вимоги КС «Злагода» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з відповідачів кредитний борг у розмірі 19 295,65 грн.

Рішення суду відносно боржника ОСОБА_2 знаходиться на примусовому виконанні.

01.08.2022 між КС «Злагода» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимог №1/1, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги за цим рішенням суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор банк або інша фінансова установа. Судом вказано, що фізична особа ОСОБА_1 не наділена правом здійснювати фінансові операції відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не може бути кредитором за кредитним договором, укладеним між КС «Злагода» та ОСОБА_3 , оскільки в цьому випадку для зобов`язань, які виникли на підставі вказаного кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа. В свою чергу, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені. Крім того, заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, тому відступлення права вимоги КС «Злагода» не спричиняє правових наслідків.

Однак апеляційна інстанція не може погодитися з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 512 ЦК України).

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За приписами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Як зазначено в ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Таким чином, за змістом положень статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником.

Виходячи із наведених положень закону, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від первісного кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів звертає увагу на те, що укладений 01.08.2022 між КС «Злагода» та ОСОБА_1 договір відступлення прав вимог №1/1, у визначеному законом порядку недійсним визнаний не був.

Інші учасники справи не заявляли вимог про недійсність (нікчемність) даного договору.

З наведеного слідує, що в матеріальних правовідносинах ОСОБА_1 є правонаступником КС «Злагода».

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Апеляційний суд наголошує на тому, що суд відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача із тих підстав, що право вимоги набула фізична особа, яка не може надавати фінансові послуги, фактично вдався в оцінку договору про відступлення права вимоги, не врахувавши, що у відповідності до вимог статті 204 ЦК України дійсність договору презюмується.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання їй статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи в апеляційній скарзі є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду залишатися в силі не може, в силу ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової про задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону стягувача Кредитну спілку «Злагода», на її правонаступника ОСОБА_1 , РНОРПП НОМЕР_1 у виконавчому провадженні за виконавчим документом, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області у цивільній справі №127/8562/14-ц за позовом Кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року

Головуючий М. М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало