Провадження № 2-з/760/379/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

04 вересня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяв представника ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову в цивільній справі

за первісним позовом ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_4 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_5 /далі - ОСОБА_5 / (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 ), треті особи: ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_6 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 /далі - ОСОБА_7 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

та позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

27.09.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , датована 26.09.2022, за підписом її представника - адвоката Новак Н.Ю. (діє на підставі ордеру), в якій ставиться питання про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично матеріали позову передано судді по реєстру 03.10.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.10.2022 позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

02.08.2023 до суду надійшов позов, датований 30.07.2023, за підписом представника ОСОБА_1 - адвоката Новак Н.Ю. (діє на підстав ордеру), в якому вона просить суд (а.с. 89-95):

- поновити строк для подання цього позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, як пропущений з поважних причин;

- прийняти позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення;

- справу розглядати за правилами загального позовного провадження;

- розгляд справи здійснювати спочатку, призначивши у справі підготовче засідання;

- позов ОСОБА_3 та позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі;

- за результатами розгляду справи ухвалити судове рішення, яким визнати ОСОБА_5 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_5 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.09.2023, зокрема:

-прийнято до розгляду позовну заяву третьої особи - ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням;

-розгляд даної цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження;

-розпочато підготовче провадження;

-підготовче засідання призначено на 09.11.2023.

Щодо заяв про забезпечення позову

24.08.2023 (через електронну пошту, а.с. 130-135) та 28.08.2023 (засобами поштового зв`язку, а.с. 142-147) до суду надійшли ідентичні за змістом заяви про забезпечення позову від 24.08.2023 № 08/15, за підписом представника ОСОБА_2 в яких заявник просить суд в порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , вчиняти будь-які дії з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_5 будь-яких осіб.

Протоколами передачі судової справи раніше визначеному складу суд від 28.08.2023 та 31.08.2023 для розгляду відповідних заяв визначено суддю Зуєви Л.Л.

В обґрунтування таких заяв вказується, що існує нагальна потреба вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідача на здійснення будь-яких дій щодо реєстрації членів сім`ї відповідача, в тому числі його неповнолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також інших осіб у спірному житловому приміщенні, оскільки відповідач засобами телефонного зв`язку після отримання інформації про відкриття провадження у цій справі заявив про намір до вирішення спору по суті вчинити саме такі дії, що істотно утруднить у подальшому захист прав третьої особи та позивачки шляхом подання нового позову про визнання таких дій відповідача протиправними або взагалі призведе до неможливості виконання рішення суду.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 №756/2609/20 (провадження № 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У справі, що переглядається вимоги позивача мають немайновий характер, між сторонами виник спір щодо визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 вказаної статті ЦПК України регламентовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

За змістом п. 5 ч. 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них;

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 201/290/16-ц (провадження № 61-6114св23) при визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Отже, за чинним законодавством у разі реєстрації місця проживання дитини за місцем реєстрації батьків (одного з батьків) згода наймача та членів його сім`ї на реєстрацію дитини не вимагається.

З огляду на наведене суд вважає обґрунтованими доводи заяви щодо існування ризику здійснення відповідачем дій, спрямованих на реєстрацію своїх малолітніх дітей у спірній квартирі.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідача, який зареєстрований у спірній квартирі, без згоди інших наймачів має право зареєструвати у такій квартирі виключно своїх неповнолітніх дітей. Для реєстрації інших осіб є необхідною згода всіх наймачів такої квартири.

З огляду на наведене, вбачається наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, оскільки позивач порушує питання про визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням, а застосовувані судом у даній справі заходи забезпечення позову направлені виключно на збереження існуючого статус-кво між сторонами до ухвалення судового рішення та не несуть будь-яких потенціальних збитків для відповідача, підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням; та позовом третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) вчиняти дії з реєстрації місця проживання своїх малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою свого задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), як батька, а саме: у квартирі АДРЕСА_5 .

У задоволенні іншої частини вимог заяви представника ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення (ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич