Справа № 450/31/17 Провадження № 2/450/565/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, Акціонерного товариства «ТаскомБанк», ОСОБА_8 , Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний Банк «Львів» про (предмет спору) урахуванням заяви про зміну предмету уточнення позовних вимог: скасування рішення Зимноводівської сільської ради народних депутатів № 242 від 14.12.1995 року та рішення Зимноводівської сільської ради народних депутатів № 171 від 12.09.1996 року; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 038954 від 27.09.1996 року на земельну ділянку площею 0, 0972 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 09 га, кадастровий № :01:011:0470, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням речового права (права вланості) ОСОБА_2 на дану земельну ділянку; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 0072 га, кадастровий № :01:011:0471, що розташована за адресою АДРЕСА_1 з одночасним припиненням речового права (права власності) ОСОБА_2 на дану земельну ділянку,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): позивачу належить на праві спільної часткової власності 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.07.1986 р. в Р № 2468. Також після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за заповітом позивач успадкував ще 4/72 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.05.2003 року. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВВА № 295645 від 26.08.2003 р та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.05.2003 р. за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності на 4/72 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Відтак, фактично у користуванні позивача знаходиться земельна ділянка, на якій знаходиться вищезазначений житловий будинок. Позивачу стало відомо, що частина земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок, приватизована відповідачем, ОСОБА_2 . Так, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 038954 від 27.09.1996 р виданого Зимноводівською сільською радою на підставі рішення Зимноводівської сільської ради народних депутатів № 242 від 14 грудня 1995 року та № 171 від 12 вересня 1996 року, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0972 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (діл. І - 0,09га) та ведення особистого підсобного господарства (діл. II - 0,0072 га). В подальшому земельна ділянка площею 0, 09 га. В подальшому відповідачем було замовлено технічну документацію з розподілу спірної земельної ділянки, внаслідок чого земельна ділянка площею 0, 0972 га, була розподілена на дві земельні ділянки площею 0, 09 га з залишенням кадастрового номеру :01:001:0470 та площею 0, 0072 га з присвоєнням кадастрового номера :01:011:0471. Відповідні відомості внесено до речових прав та земельного кадастру. Ознайомившись з планом меж земельної ділянки, що зазначений у вищевказаному державному акті та ситуаційним планом земельної ділянки позивач дійшов висновку, що ОСОБА_2 заволодів частиною земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , де він являється співвласником. Даними схемами встановлено, що до складу земельної ділянки відповідача увійшла частина земельної ділянки, що перебуває у законному користуванні позивача. За таких обставин, позивач позбавлений права на приватизацію частини земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак з`явився його представник, який заявлені позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити з підстав викладених в позові, заяві про зміну позовних вимог та письмових поясненнях. Додатково в судовому засіданні вказав, що земельна ділянка з кадастровим № :01:011:0470, накладаєте із житловим будинком співвласником якого є позивач, а земельна ділянка з кадастровим № :01:011:0471, виділена в порушення норм ДБН, що стверджується топографічним планом земельної ділянки. Також вказав, що позивачем обрано належний спосіб захисту, а оскаржувані рішення порушують право позивача. Вважає, що строк позовної давності не сплив, оскільки позивач дізнався чи міг дізнатись про порушення свого права липень-серпень 2016р. У цей період співвласники збирались, щоб продати старий будинок, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (син ОСОБА_13 ). Державний акт не може бути доказом, про те, коли позивач дізнався про межі земельної ділянки, оскільки на такому не відображено житлового будинку. Також не є належним доказом план погодження меж, оскільки при такому погоджувалась межа суміжних земельних ділянок між позивачем та відповідачем, а щодо спірної межі яка проходить під будинком, частина якого належить позивачеві, то така з ним не погоджувалась.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак з`явився його представник, яка заперечила, щодо задоволення позовних вимог, просила в задоволенні таких відмовити, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права з підстав викладених в заяві про застосування строків позовної давності поданої ОСОБА_2 14.11.2018 року Пустомитівським районним судом Львівської області у вказаній справі було постановлено рішення, яким заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, постановою апеляційного суду, рішення першої інстанції залишено без змін. Постановою ВС від 27.01.2021 року, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15.11.2019 року, скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами попередніх інстанції не встановлено, коли саме позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права. Як вбачається із змісту самого позову, відповідачу 1, на підставі рішень відповідача 2, від 14. 12. 1995 року та № 17 від 12.09.1996 року передано у приватну власність земельні ділянку площею 0,0972 га для будівництва та обслуговування житлового буди господарських будівель (кадастровий номер :01:011:0470), земельну ділянку площею 0,0072 га для ведення особистого селянського господарства та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЛВ № 038954 від 27.09.1996. На спірній земельній ділянці знаходиться приміщення магазину та кафе-бару загальною площею 173, 2 кв. м, яке згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2004 року належить ОСОБА_8 на праві приватної власності. Право приватної власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та право приватної власності на 4/72 м житлового будинку АДРЕСА_2 виникло у позивача 22.01.2003 року. У свою чергу право приватної власності у відповідача 1 на земельну ділянку виникло 27.09.1996 року згідно Державного акту на право приватної власності на землю. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу на підставі рішення Зимноводнівської сільської ради від 21.10.2005 року № 63 передана безоплатно у власність земельну ділянку площею 0, 1397 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд на території с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області (кадастровий Мо:01:007:0098). Із плану земельної ділянки (кадастровий номер :01:007:0098) в описі меж вказано, що землі В-Г межують із спірною земельною ділянкою відповідача 1, а тому станом на 2005 рік, позивачу було відомо, що відповідачу 1 належала на праві приватної власності спірна земля, згідно державного акту від 27.09.1996 р.. оскільки відповідач 1 підписував акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_4 . Більш того, станом на 2006 рік, позивачу теж однозначно було відомо, що відповідач 1 має у власності спірну земельну ділянку, оскільки при виготовленні проекту землеустрою шодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки для будівництва магазину кафе-бару в АДРЕСА_1 , позивач як землекористувач суміжної земельної ділянки ставив підпис на акті встановлення і узгодження меж, а відтак йому достовірно було відомо про те, що відповідач 1 володіє такою земельною ділянкою на праві власності. Такими чином зазначені факти вказують, на те, що позивач знав про своє порушене право, та не скористався в строк тривалістю три роки для його захисту, що слугує підставою до висновку, що позивачем пропущено строки позовної давності для подання позову. Також при виготовленні документації із землеустрою щодо приватизації земельної діяльності (кадастровий № :01:007:0098) позивачем в обов`язковому порядку погоджувались межі земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, в тому числі і з відповідачем. Із зазначеного випливає, що позивачу на момент складання документації із землеустрою щодо приватизації земельної ділянки (кадастровий Ме:01:007:0098) було відомо, що суміжним власником земельної ділянки з кадастровим № 00:01:011:0470 є відповідач 1, про що зазначено в описі меж суміжних власників та землекористувачів.

Представник відповідача Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав на адресу суду письмові пояснення у справі, в яких вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки позивач знаходиться в споріднених відносинах з відповідачем 1 та третіми особами, та точно знав ще з 1996 року про те, що відповідачу 1 передану у приватну власність земельну ділянку площею 0, 0972 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель, кадастровий № :01:0011:0470 та земельну ділянку площею 0, 0072 га для ведення особистого селянського господарства та видано державний акт серії І-ЛВ № 038954 від 27.09.1996 року. Згідно державного акту серії ЯБ № 351936 позивачу на підставі рішення сільської ради від 21.10.2005 року № 63 передано у власність земельну ділянку площею 0, 1397 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд на території с. Зимна Вода кадастровий № :01:007:0098. Із плану земельної ділянки належної позивачу, в описі меж вказано, що землі В-Г межують із спірною земельною ділянкою відповідача 1, а тому станом на 2005 року позивачу було відомо, що відповідачу 1 належала спірна земельна ділянка, оскільки останній підписував акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки позивача. Окрім того в 2006 році при виготовленні проекту землеустрою, щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва магазину кафе-бару в АДРЕСА_2 , позивач, як землекористувач суміжної земельної ділянки ставив підпис на акті встановлення і узгодження меж. З врахування наведеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Акціонерного товариства «ТаскомБанк» в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний Банк «Львів» в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В попередньому судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_14 , який надав покази, що він є інженер-геодезист, землевпорядник, підтвердив, що виготовляв топографічний план земельних ділянок. При цьому ним було здійснено огляд на місцевості, проведено геодезичну зйомку. Межі земельних ділянок взяті з публічної карти згідно присвоєних кадастрових номерів та нанесено розташування існуючих будівель та споруд.

В попередньому судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_2 , який надав покази, що позивач є його стрийком. У кінці 90-х років вирішили успадкувати земельну ділянку. Покійна бабуся була власницею земельної ділянки, яку порівну розділила між дітьми по 1/4 : батькові відповідача; позивачу ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 . ОСОБА_16 написала заяву у сільську раду, працівниками якої було видано документи для підпису. Підписи узгодження меж ставив ОСОБА_4 особисто, чоловік ОСОБА_15 , сільська рада та облавтодор. Позивач здійснив будівництво житлового будинку на суміжній земельній ділянці, постійно там проживає. У 2003 році зводили огорожу на межі земельних ділянок між позивачем і відповідачем. Старий будинок, співвласником якого є ОСОБА_4 підлягає знесенню, та до нього існує безперешкодний доступ. Дружина ОСОБА_8 займалась документами щодо поділу земельної ділянки на дві частини та погоджувала межі.

В попередньому судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_8 , яка надала покази, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_2 . За життя бабуся чоловіка розділила земельну ділянку порівну між чотирма дітьми. Свекор одразу передав земельну ділянку синові ОСОБА_2 . Приблизно у 2002-2003 роках відкопали фундамент. Пізніше узгодили межі із ОСОБА_4 та віддали частину своєї земельної ділянки позивачу встановивши по межі огорожу. ОСОБА_4 постійно проживає на суміжній земельній ділянці, та існує хвіртка між ділянками та повний доступ до старого будинку, співвласником якого є ОСОБА_4 . Позивач особисто підписував межі по зміні цільового призначення земельних ділянок у 2006 році, що належать ОСОБА_2 . Про зміну конфігурації земельної ділянки ОСОБА_4 погоджував із свекром.

В попередньому судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_7 яка надала покази, що позивач є її братом, відповідач син зведеного брата. Їхня мати розділила будинок та землю порівну на чотирьох дітей. Потім дізналась, що земля була приватизована позивачем. Від дочки ОСОБА_4 дізналась, що відповідач приватизував земельну ділянку. Це могло бути у 2016 р, точно не пригадує.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_11 , яка надала покази, що вона є донькою позивача ОСОБА_17 , відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_4 є між собою рідними братами. Будинок, який розташований на спірній земельній ділянці перейшов у спадок чотирьом особам, в тому числі позивачу. Через деякий час на сімейній нараді було вирішено, що із вказаним будинком необхідно щось зробити, і вирішено дізнатися, яка ситуація із документами. В 2016 році, маючи довіреність від батька ОСОБА_4 свідок пішла в сільську раду, де дізналася, що частина веранди та подвір`я приватизована відповідачем ОСОБА_2 одним кадастровим номером. Після чого зібрали сімейну нараду на яку сім`я ОСОБА_18 не прийшла, оскільки повідомили, що їхні інтересів немає. Вказана земельна ділянка не була огороджена до неї був доступ. Доступ до земельної ділянки є в такому стані, який був, коли ще жила бабця. Батько має у власності земельну ділянку, яку межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 . Нікому не було відомо, що ОСОБА_2 приватизував земельну ділянку.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_19 , яка надала покази, що позивач ОСОБА_4 є її дядьком, а відповідач ОСОБА_2 її брат. За життя бабця розділила спадкове майно між чотирма дітьми. Батько частину успадкованого майна віддав братові, який побудував магазин. З 2002 року розпочалися непорозуміння з приводу майна. А саме з приводу межі земельних ділянок. Працювала у відповідача ОСОБА_2 в кафе, яке знаходить на другому поверсі над магазином. Позивач знав про право власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку, оскільки магазин без дозвільних документів не міг розпочати будівництво. На земельній ділянці ОСОБА_2 є житловий будинок, який успадкований в тому числі позивачем. В 2002-2003 роках позивач на земельній ділянці де знаходиться успадкований будинок встановив хвіртку.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Постановою Верховного суду від 27.01.2021 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15.11.2019 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції; 18.02.2023 року матеріали справи надійшли на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області; 20.05.2021 року клопотання про відкладення розгляду справи; 20.05.2021 року заява про виклик свідків; 20.05.2021 року заява про застосування строків позовної давності; 29.06.2021 року клопотання про відкладення розгляду справи; 20.07.2021 року клопотання про долучення доказів; 27.07.2021 року клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; 03.09.20212 року додаткові пояснення; 03.09.2021 року заява про виклик свідків; 03.09.2021 року заява про зміну предмету позову; 03.09.2021 року ухвала про залучення третьої особи; 02.11.2021 року письмові пояснення; 02.11.2021 року додаткові пояснення; 03.11.2021 року клопотання про відкладення розгляду справи; 04.11.2021 року письмові пояснення; 15.03.2022 року клопотання про розгляд справи у відсутності третьої особи; 15.03.2022 року клопотання про розгляд справи у відсутності третьої особи; 17.03.2022 року ухвала про відкладення розгляду справи; 29.03.2022 року клопотання представника третьої особи про розгляд справи у його відсутності; 05.05.2022 року ухвала про призначення справи до судового розгляду; 06.06.2022 року клопотання про відкладення розгляду справи; 06.06.2022 року ухвала про відкладення розгляду справи; 27.09.2022 року клопотання про долучення доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Пустомитівською державною нотаріальною конторою від 19.07.1986 року за № 2468.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 також належить 4/72 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ № 639339 від 23.05.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВВА № 295645 від 26.08.2003 року.

Рішенням виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів від 14.12.1995 року № 242 передано безоплатно у приватну власність присадибні земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських будівель площею, згідно додатку № 1.

Згідно додатку № 1 до рішення виконкому Зимноводівської сільської ради від 14.12.1995 року № 242 ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0, 060 га.

Рішенням виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів від 12.09.1996 року № 171 передано у приватну власність присадибні земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських будівель, для ведення особистого підсобного господарства площею згідно додатку № 1.

Згідно додатку № 1 до рішення виконкому Зимновдівської сільської ради від 12.09.1996 року № 171 ОСОБА_2 надано земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 07 га.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 038954 від 27.09.1996 року, виданого Зимноводівською сільською радою на підставі рішення Зимноводівської сільської ради народних депутатів від 14.12.1995 року № 242 та від 12.09.1996 року № 171, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0972 га, яка складається із земельної ділянки І площею 0, 09 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельної ділянки ІІ площею 0, 0072 призначеної для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державний актів на право приватної власності на землю за № 535.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 121615683 від 23.04.2018 року, земельна ділянка площею 0,09 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :01:011:0470, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 121616828 від 23.04.2018 року, земельна ділянка площею 0,0072 га призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:011:0471, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що у власності відповідача ОСОБА_2 перебувають вищевказані земельні ділянки.

Відповідно до п. 3.25 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92 (які були чинні на момент надання земельних ділянок відповідачеві ОСОБА_2 ), для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Згідно п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій (що діють з 01.10.2019 року) при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. Для нової садибної та дачної забудови відстань від межі слід встановлювати не менше 3 м.

Відповідно до топографічного плану земельної ділянки, проведеної сертифікованим інженером-геодизистом ФОП ОСОБА_14 відстань від кута земельної ділянки з кадастровим № :01:011:0471 до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , складає 0, 58 м.

Таким чином, судом встановлено, що частина земельної ділянки з кадастровим № :01:011:0471 накладається із земельною ділянкою необхідною для обслуговування вказаного житлового будинку, співвласником, якого є позивач, в порушення вимог ДБН.

Також згідно з топографічного плану земельної ділянки, проведеної сертифікованим інженером-геодизистом ФОП ОСОБА_14 земельна ділянка з кадастровим № :01:011:0470 частково знаходиться під житловим будинком АДРЕСА_1 , співвласником якого, є позивач та частина якої накладається із земельною ділянкою необхідною для обслуговування вказаного житлового будинку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом. Набуття цих прав громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 90 ЗК УРСР (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на 1/6 частку будинку) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на 4/72 частки будинку) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування -на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Судом встановлено, на час набуття спірних земельних ділянок у власність відповідачем ОСОБА_2 , житловий будинок АДРЕСА_1 , який знаходиться на частині приватизованої земельної ділянки вже був збудований та знаходився у користуванні та у власності співвласників, в тому числі позивача.

Таким чином, позивач ОСОБА_4 набувши право власності на 1/6 та 4/72 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , на законних підставах набув право користування земельною ділянкою, на якій розташований успадкований ним будинок, тому до набувача будинку перейшло право користування земельною ділянкою, на якій набуте майно розташоване, в тих межах, які необхідні для обслуговування будинку.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 0,0972 га, яка складається із земельної ділянки І площею 0, 09 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель з кадастровим № :01:011:0470, яка знаходиться під житловим будинком АДРЕСА_1 , співвласником якого, є позивач та частина якої накладається із земельною ділянкою необхідною для обслуговування вказаного житлового будинку та земельної ділянки ІІ площею 0, 0072, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:011:0471, яка накладається із земельною ділянкою необхідною для обслуговування вказаного житлового будинку, співвласником, якого є позивач, в порушення вимог ДБН.

Таким чином суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів від 14.12.1995 року № 242 в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 060 га. та рішення виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів від 12.09.1996 року № 171 в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 07 га., слід скасувати.

Із системного аналізу ЗК України вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність його видачі залежить від того, чи є законним рішення, на підставі якого його видано.

Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Відповідно до абз. ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 набув право власності на вищевказані земельні ділянки на підставі незаконних рішень виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів № 242 від 14.12.1995 року та № 171 від 12.09.1996 року в частині виділення йому земельних ділянок, тому державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 038954 від 27.09.1996 року на земельну ділянку площею 0, 0972 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , слід визнати недійсним.

Також оскільки підставою державної реєстрації був державний акт на право приватної власності серії І-ЛВ № 038954 від 27.09.1996 року, який судом визнано недійним, то державна реєстрація спірних земельних ділянок, підлягає скасуванню з одночасним припиненням права ОСОБА_2 на дані земельні ділянки.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині позовних вимог про скасування рішення виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів № 242 від 14.12.1995 року повністю, слід відмовити, оскільки скасувавши рішення органу місцевого самоврядування повністю будуть порушенні права третіх осіб, решта позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо заяв відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_6 , та мотивів представника відповідача ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне :

відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Представник відповідача ОСОБА_2 обгрунтовує свою позицію щодо спливу строку позовної давності тим, що при виготовленні документації із землеустрою щодо приватизації земельної діяльності (кадастровий № :01:007:0098) позивачем в обов`язковому порядку погоджувались межі земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, в тому числі і з відповідачем, оскільки із плану даної земельної ділянки в описі меж вказано, що землі В-Г межують із спірною земельною ділянкою відповідача 1, а тому станом на 2005 рік, позивачу було відомо, що відповідачу 1 належала на праві приватної власності спірна земля, належна на праві приватної власності згідно державного акту від 27.09.1996 р. З цього приводу суд зауважує, що межа ділянки по лінії В-Г, є суміжною межею земельних ділянок ОСОБА_4 (кадастровий № :01:007:0098) та ОСОБА_2 (кадастровий номер № :01:011:0470).

Приватизація земельної ділянки позивачем ОСОБА_4 та погодження межі земельної ділянки по лінії В-Г згідно плану меж земельної ділянки у державному акті серія ЯБ № 351938 (кадастровий номер :01:007:0098) ОСОБА_2 не може бути доказом обізнаності про конфігурацію земельної ділянки, яка була на цей час у власності ОСОБА_2 , (кадастровий номер :01:011:0470) по лініях А-Б, Г-В згідно опису меж у державному акті серії І-ЛВ №038954, оскільки така межа не відображалась у технічній документації ОСОБА_4 на земельну ділянку, а стосувалась межі по лінії В-Г кадастровий номер :01:007:0098.

Представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що станом на 2006 рік, позивачу теж однозначно було відомо, що відповідач 1 має у власності спірну земельну ділянку, оскільки при виготовленні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки для будівництва магазину кафе-бару в АДРЕСА_1 , позивач як землекористувач суміжної земельної ділянки ставив підпис на акті встановлення і узгодження меж, а відтак йому достовірно було відомо про те, що відповідач 1 володіє такою земельною ділянкою на праві власності.

Однак як вбачається з представлених доказів у 2006 р. позивач ОСОБА_4 підписував акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки (Т.1, а.с. 194) кадастровий номер :01:007:0090, загальною площею 0, 0470 га, конфігурація якої не заходила на земельну ділянку під будинком АДРЕСА_2 , що підтверджується проектом по зміні цільового призначення частини земельної ділянки для обслуговування магазину ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 (Т.1, а.с.187), експлікацією по Генплану (Т.1, а.с.186), кадастровим планом земельної ділянки (Т.1, а.с. 198) та взагалі не включав конфігурацію спірної земельної ділянки площею 0,0072 га кадастровий номер :01:011:0471. Відтак даний доказ не доводить, що позивач ОСОБА_4 міг довідатись про його порушене право у 2006 р.

Як вбачається з топографічного плану земельної ділянки, а також підтверджено показами свідків по межі земельних ділянок, що належать ОСОБА_2 кадастровий номер :01:011:0470 та кадастровий номер :01:011:0471 по лінії А-Г (державний акт на право приватної власності І-ЛВ № 038954) відсутня огорожа. Відтак проживання позивача на суміжній земельній ділянці та належність на праві власності частини будинку АДРЕСА_2 не може слугувати доказом того, що позивачу було відомо чи могло бути відомо про конфігурацію спірних земельних ділянок, приватизованих відповідачем ОСОБА_2 .

Показами свідків підтверджено, що ОСОБА_4 дізнався про своє порушене право у 2016 році. Зокрема, свідок ОСОБА_11 , яка повідомила, що дізналась про приватизацію ОСОБА_2 земельної ділянки та існуючу накладку у 2016 р. у сільській раді та повідомила про це позивача та інших родичів. При цьому позов до суду позивачем було подано 29.12.2016 р. Відтак судом встановлено, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Враховуючи викладене вище, показами свідків та іншими доказами у справі не спростовується встановлені судом обставини, що позивачем при зверненні до суду не допущено пропуску строку позовної давності.

Щодо заяви третьої особи ОСОБА_6 про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що заява про застосування строку позовної давності може бути подана лише сторонами у справі чи їх представниками, а тому треті особи не мають право на подання такої заяви.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263,265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

позовні вимоги ОСОБА_4 задоволити частково.

Скасувати рішення виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів № 242 від 14.12.1995 року в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 060 га.

Скасувати рішення виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради народних депутатів № 171 від 12.09.1996 року в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 07 га.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 038954 від 27.09.1996 року на земельну ділянку площею 0, 0972 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 09 га, кадастровий № :01:011:0470, що розташована за адресою АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права ОСОБА_2 на дану земельну ділянку.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 0072 га, кадастровий № :01:011:0471, що розташована за адресою АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права ОСОБА_2 на дану земельну ділянку.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 ,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 102, 40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.) судового збору.

Стягнути з Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області на користь ОСОБА_4 1 102, 40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області, Львівська область, Львівський район, с. Зимна Вода, вул. Шухевича, 83, .

Третя особа : ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

Третя особа : ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 .

Третя особа : ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Третя особа : Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, Львівська область, м. Пустомити, вул. Заводська, 10.

Третя особа : Акціонерне товариство «ТаскомБанк», м. Київ, вул. Петлюри, 30, ЄДРПО 09806443.

Третя особа : ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 .

Третя особа : Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний Банк «Львів», м. Львів, вул. Сербська, 1.

Повний текст судового рішення складено 24.03.2023 року.

СуддяН. Б. Добош