Справа № 214/6355/22
28 березня 2023 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Ткаченка А.В.,
секретаря судового засідання - Попкової Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ «ТЕЙС» Зеленяка Єгора Сергійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі №214/6355/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою) та збитків, -
від позивача - адвокат АО «ТЕЙС» Зеленяк Є.С.,
від відповідача - ОСОБА_3 ,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 22 листопада 2022 року, в якій просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики №б/н від 20 вересня 2022 року в розмірі 5 000 доларів США та 3% річних, нарахованих станом на 21 листопада 2022 року в розмірі 13 доларів США 15 центів; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору 1992 грн. 73 коп. та 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою) та збитків - задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики (розпискою) від 20 вересня 2022 року в розмірі 5000 доларів США 00 центів, 3% річних - 13 доларів США 15 центів.

Оскільки представник позивача - адвокат Зеленяк Є.С. в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України заявив про намір подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення, тому питання розподілу усіх судових витрат по справі суд постановив вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення з призначенням дати судового засідання у відповідності до приписів ст.246 ЦПК України.

14 вересня 2023 року через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката АО «ТЕЙС» Зеленяка Є.С. надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій він просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн. Представник зазначив, що в рамках даної справи на підставі договору від 07 листопада 2022 року він надав позивачеві правничу допомогу, яка включала: проведення консультації, надання правового аналізу правовідносинам, документам, підготовка та подання позовної заяви, представництво інтересів клієнта в суді. Вартість такої допомоги - 20 000 грн. На підтвердження таких витрат представник надав копії договору та акта виконаних робіт №1 від 10 березня 2023 року. Окремо акцентував увагу, що в ході розгляду справи відповідач в присутності свого представника визнав позов у повному обсязі, у тому числі заявлену суму витрат на правничу допомогу, клопотання про зменшення таких витрат не заявляв.

Про свою участь в судовому засіданні позивач та його представник не заявили, будучи повідомленими належним чином. Правом на участь в судовому засіданні відповідач не скористався, подавши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за його відсутності. Проти стягнення з нього на користь позивача судових витрат не заперечував. Керуючись ст.246, ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе заяву про розподіл судових витрат в рамках ухвалення додаткового рішення розглянути за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вимоги та зміст заяви про розподіл судових витрат, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч.2 ст.246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України.

Так, згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Враховуючи, що заяву про розподіл судових витрат з підтвердженням їх відповідними доказами представник позивача подав в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України, підстави для залишення її без розгляду відсутні.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, ч.1 ст.142 ЦПК України регламентовано, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1992 грн. 73 коп. відповідно до квитанції №0.0..1 від 18 листопада 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.1), з розрахунку 1% від ціни позову (5013,15 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на момент сплати судового збору 39,75 грн. = 199 272,14 грн.) * 39,75 грн.).

Враховуючи ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 996 грн. 37 коп., а інші 50% судового збору (996,36 грн.) стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

Як слідує зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Згідно з положеннями ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 листопада 2019 у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн., суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, 07 листопада 2022 року між ОСОБА_1 (клієнтом) та АО «ТЕЙС» в особі голови Зеленяка Є.С. було укладено договір про надання правової допомоги №51 (а.с.37-40).

У п.4.3 договору сторонами обумовлено розмір гонорару - 20 000 грн. та порядок його сплати клієнтом: 10 000 грн. у формі передоплати при підписанні договору, 10 000 грн. - при відкритті провадження (а.с.38).

Відповідно до акта виконаних робіт №1 від 10 березня 2023 року до договору, оплату вартості робіт та послуг клієнтом здійснено в сумі 20 000 грн. Обсяг послуг визначений наступний: усна консультація щодо захисту порушених прав клієнта внаслідок неповернення боргу за договором позики від 20 вересня 2022 року; аналіз наданої (отриманої) документації; підготовка проекту позовної заяви; подання до суду позовної заяви; проведення перемовин з відповідачем та представником в рамках даної справи; участь в судових засіданнях (а.с.36).

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що адвокатом Зеленяком Є.С. в повному обсязі виконаний обсяг робіт, погоджений сторонами, вартість його послуг позивачем сплачена, докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Відтак суд вважає за можливе компенсувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача. Розмір таких витрат відповідач не оспорював, клопотань про їх зменшення не заявляв, та на переконання суду за обсягом виконаної адвокатом роботи вони є співмірними, у тому числі зі складністю справи, ціною позову та відповідають засадам розумності.

Керуючись ст.ст.133, 135, 137, 141, 142, 246, 258-259, 263-265, 268, 270, 273, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ «ТЕЙС» Зеленяка Єгора Сергійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі №214/6355/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою) та збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які включають 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 36 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_2 за рахунок коштів зі спеціального фонду Державного бюджету України 50% сплаченого ним судового збору згідно з квитанцією №0.0..1 від 18 листопада 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що складає 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 37 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено та підписано 28 березня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко