Справа № 536/31/23
Провадження № 2/536/233/23
02 березня 2023 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання Пасєчнікової В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачем вказано, що жодних вимог від відповідача вона не отримувала.
Позивач вважає, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.
Також ОСОБА_1 вважає, що на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.
ОСОБА_1 суми боргу зазначеної у виконавчому написі до стягнення не визнає. Також вказала, що докази отримання коштів відсутні, строк кредитного договору доданого до виконавчого напису у 36 місяців сплив 05.11.2015 року, а отже виконавчий напис вчинено всупереч ст. 88 Закону України про нотаріат» поза трирічним строком з дня виникнення права вимог.
З урахуванням вказаного просила суд:
Позивач в судове засідання не з`явилася. Згідно матеріалів справи просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та відсутності представника та позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подачу відзиву, у встановлений законодавцем строк не скористався. Заяв про розгляд справи за їх присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також у виконавчому написі вказано, що стягнення проводиться за період з 06 березня 2018 року по 06 березня 2019 року.
Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Тобто з зазначеного суд вбачає, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.
З виконавчого напису № 6260 від 13.03.2019 року судом встановлено, що нотаріус провадить стягнення за період з 06.03.2018 року по 06.03.2019 року та посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, яким встановлено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та внесено зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами», та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» відповідно до яких нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Отже, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять ні нотаріально посвідченого кредитного договору на підставі якого нотаріусом встановлено безспірність заборгованості та вчинено виконавчий напис, ні виписки по рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості перед відповідачем, яку позивач категорично заперечує.
З зазначеного, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» так як нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості.
Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що нотаріусом не встановлено безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, суд приходить висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 6260 від 13.03.2019 року року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.
Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно вказаного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь держави слід стягнути 1073,80 грн судового збору.
Щодо вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
З матеріалів справи встановлено, що на обґрунтування понесених витрат на правову допомогу позивачем суду надано: квитанцію № 75 від 15.12.2022 року на суму 4000 грн та ордер на надання правової допомоги позивачу адвокатом Назаренко Владиславом Васильовичем.
З урахуванням вказаного та відсутності договору про надання правничої допомоги в матеріалах справи, а також будь-яких доказів щодо наданих послуг і виконаних робіт, суд позбавлений можливості встановити їх обсяг та вартість, а тому вважає, що вказана вимога задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 76, 141, 258-259, 263-265, 273, 280, 352 ЦПК України, ст.ст. 49, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, суд
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СуддяО. О. Колотієвський