КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/1777/22
Провадження №2-др/133/4/23
У Х В А Л А

Іменем України

30.03.23 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на її користь 20000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що вимога про стянення витрат на правничу допомогу при ухваленні судом рішення не вирішувалася.

Відповідач надав до суду заперечення щодо відшкодування заявлених витрат на правничу (правову) допомогу, в якій просить відмовити позивачу у відшкодуванні заявлених витрат у зв`язку із недоведеністю та необґрунтованістю їх розміру.

Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.02.2023 у справі №133/1777/22 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №3238, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованості у розмірі 36388 (тридцять шість тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 43 коп. Стягнуто з відповідача на користь держави 1488,60 грн. судового збору.

Позивач у п.6 прохальної частини позовної заяви просив судові витрати покласти на відповідача.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц визначено, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам щодо яких інша сторона мала заперечення.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 визначено, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).

Аналізуючи у сукупності вимоги ст.ст. 81, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що саме на сторону, яка заявляє відповідні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, покладається і тягар їх доведеності належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження понесення нею витрат на професійну правничу допомогу надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат; акт наданих послуг від 17.08.2022; рахунок-фактуру на оплату правової допомоги в рамках Договору про надання правової допомоги №07-09 від 07.09.2021; квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 17.08.2022 про сплату адвокату Решетило Р.Г. гонорару у розмірі 20000,00 грн.; ордер на надання правничої (правової) допомоги позивачу на підставі договору №07-09 від 07.09.2021 адвокатом Решетило Р.Г.

При цьому належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору про надання правничої (правової) допомоги від 07.09.2021 №07-09, про який зазначено у перелічених вище документах, позивачем до суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог.

За таких обставин, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 127, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Відмовити у прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 у цивільній справі №133/1777/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя І.М. Кучерук

??