Справа № 191/1253/23
Провадження № 2-н/191/61/23
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

31 березня 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікова О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2023 року до суду звернулася ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 .04.2007 року Старобільським РВ УМВС України в Луганській області, із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

31.03.2023 року судом отримано відповідь на запит щодо реєстрації місця проживання боржника.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Пунктом 4 ч.1 ст.161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути виданий, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Однак, у заяві ОСОБА_1 заявлена вимога про стягнення аліментів із боржника ОСОБА_2 на утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, що не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.161 ЦПК.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися із вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її сладення.

Суддя О. І. Окладнікова