ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29366/20

Провадження № 22-ц/4820/565/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника апелянтки ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Продана Б.Г. від 13 грудня 2022 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року.

Заслухавши доповідача, учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з цим позовом до відповідачки, вказував, що з 26.04.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу, вони придбали земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,05 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0171, придбана на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвим Ю.В., зареєстрованого в реєстрі №1805.

На цій земельній ділянці ними за спільні кошти побудований будинок загальною площею 149,7 кв.м, житловою площею 74,9 кв.м. згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ХМ02, виданий 21.12.2016 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області. Також ними придбано автомобіль марки HYUNDAI, державний номерний знак НОМЕР_1 та легковий автомобіль OPEL ANTARA державний номерний знак НОМЕР_2 .

Все майно зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 , згоди щодо поділу майна не досягнуто.

ОСОБА_2 просив здійснити поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 10100000:06:001:0171; житлового будинку АДРЕСА_1 , легкового автомобіля марки HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 ; легкового автомобіля марки OPEL ANTARA державний номер НОМЕР_3 .

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2 вказувала, що з січня 2012 року проживала з відповідачем однією сім`єю, у 2014 року зареєстрували шлюб з ним і цього ж року народилася дочка ОСОБА_3 . На підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2016 року придбали земельну ділянку по АДРЕСА_1 номером :06:001:0171, для обслуговування та будівництва житлового будинку, вартістю 203335.

За спільні кошти ними збудовано житловий будинок на вказаній земельній ділянці площею 149,7 кв.м. На підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації серії ХМ №02 від 21.12.2016 року, зареєстровано право власності на цей будинок за нею. Протягом 2017-2018 роки вони зробили повністю ремонт у будинку, облаштували побутовою технікою, вмеблювали і переїхали сім`єю жити. Також в період шлюбу ними придбано на праві власності три автомобілі: 03.03.2016 року легковий автомобіль марки OPEL ANTARA, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , за 24000 доларів США, право власності оформлено на неї, на сьогодні орієнтовна вартість цього автомобіля 15000 доларів США; 23.05.2017 року транспортний засіб ЗАЗ 110557 (вантажний фургон), 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , за 1500 доларів США, право власності оформлено на ОСОБА_2 ; 14.09.2019 року транспортний засіб HYUNDAI, державний номер НОМЕР_5 за 6000 доларів США.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2021 року.

ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , та задовольнити її зустрічний позов з уточненими вимогами: розподілити майно шляхом виділення в натурі та визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0230 га з поворотними точками: 1-2, 2-3, 3-4, 4-5, 5-6, 6-7, 7-8, 8-1 площею 1,0114га та 1-2, 2-3, 3-4, 4-5, 5-6, 7, 7-8, 8-9, 9-10, 10-11, 11-12, 12-13, 13-14, 14-1 площею 1,0116 га для спільного користування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:001:0171 що відповідно до Додатку №1 «План-схема розподілу земельної ділянки» до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.10.2021р. №04/21 зображені зеленим кольором);

виділити в натурі та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0135 га з поворотними точками 1-2, 2-3, 1, 4-5, 5-6, 6-1 для 1-го співвласника, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:001:0171 (відповідно до Додатку №1 «План-схема розподілу земельної ділянки» до Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.10.2021р. №04/21 зображена жовтим кольором);

виділити в натурі та визнати за нею право власності на 41/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 61,3 кв.м, що складається з: 1-1 коридору площею 3.1кв.м; 1-3 східцевої клітини площею 7.2кв.м.; 1-4 кімнати площею 11,6кв.м.; 1- 5 кухні-студії площею 39,4кв.м. (відповідно до Висновку судової будівельно- технічної експертизи від 20.10.2021р. №04/21). Інші 59/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 88,4кв.м., що складається з: 1-1 коридору площею 7.7 кв.м.; 1-2 санвузлу площею 5.2кв.м.; 2-1 східцевої клітини 12.2кв.м.; 2-2 ти площею 12 кв.м.; 2-3 кімнати площею 19,5кв.м.; 2-4 кімнати площею м.; 2-5 кімнати площею 12.2 кв.м., залишити у власності ОСОБА_2 (відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.10.2021р. №04/21). Також просила визнати за нею право власності на автомобіль OPEL ANTARA д.н.з. НОМЕР_2 . Залишити автомобіль ЗАЗ 110557, д.н.з. НОМЕР_4 та HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 у власності ОСОБА_2 та стягнути з нього 83 829,23 грн. грошової компенсації вартості часток у майні подружжя та судові витрати по справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2022 року первинну позовну заяву задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину майна:

-земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 10100000:06:001:0171;

-житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 149.7 кв.м., житловою 74.9 кв.м.;

-легкового автомобіля марки HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 ;

-легкового автомобіля марки OPEL ANTARA державний номер НОМЕР_3 .

Решту 1/2 цього майна залишено у власності ОСОБА_1 . Зустрічну позовну заяву задоволено частково.

Проведено розподіл автомобілів в такому порядку.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль OPEL ANTARA державний номер НОМЕР_3 .

Залишено автомобілі ЗАЗ 110557, 2002 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_4 та HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску у власності ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 31 725,77 грн. грошової компенсації вартості різниці автомобілів.

Решту зустрічного позову залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2023 року доповнено резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.12.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8000 грн. витрат на правничу допомогу та 6726,40 грн. судового збору, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9439,49 грн. судового збору, в решті - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, додаткове рішення змінити, відмовити ОСОБА_2 у стягненні на його користь з неї витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн., стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9439,49 грн. судового збору та 10636 грн. витрат на проведення експертизи. Вказує, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції від 13.12.2022 року є суперечливою - одна частина рішення суду суперечить іншій. Судом не взято до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №04/21 від 20.10.2021 року, згідно якого поділ житлового будинку із відхиленням від ідеальних частин ( по 1/2 ) технічно можливий. Суд безпідставно відмовив у виділенні їй в натурі та визнанні за нею права власності на 41/100 частини житлового будинку і стягненні грошової компенсації вартості різниці часток в майні подружжя в сумі 83829,29 грн. При цьому частини 4 та 5 ст. 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач. Крім того, в резолютивній частині рішення не вказано, що суд вирішив визнати за ОСОБА_1 право власності на майно, що підлягало поділу між сторонами спору.

Додаткове рішення також вважає незаконним. Суд не врахував подані нею квитанції про понесені витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 10460,20 грн. ОСОБА_2 не доведено реальність понесених витрат на професійну правничу допомогу, сума витрат - 8000 грн. є завищеною, її розмір не відповідає обсягу наданих послуг.

В засіданні апеляційного суду представник апелянтки просив задовольнити апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи. Клопотання його представниці про відкладення розгляду справи відхилено як безпідставне, зважаючи на її ознайомлення з матеріалами справи та участь у справі в суді першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2014 року. Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №484, розірвано.

Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2016 року сторони придбали земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номером :06:001:0171, для обслуговування та будівництва житлового будинку, вартістю 203335 грн.

На цій земельній ділянці сторони збудували житловий будинок, на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації серії ХМ №02 від 21.12.2016 року, а 16.01.2017 року зареєстровано право власності на цей будинок за ОСОБА_1 .

В період шлюбу сторонами також придбано три автомобілі: 03.03.2016 року легковий автомобіль марки OPEL ANTARA, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_6 , право власності оформлено на ОСОБА_1 ,

23.05.2017 року транспортний засіб ЗАЗ 110557 (вантажний фургон), 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_7 , право власності оформлено на ОСОБА_2 ;

14.09.2019 року транспортний засіб HYUNDAI, 2010, державний номер НОМЕР_8 VIN-код НОМЕР_9 .

Згідно висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/123-21/8879-АВ від 29.12.2021 року ринкова вартість автомобілів: OPEL ANTARA, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_6 277474,05 грн., ЗАЗ 110557 (вантажний фургон), 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_7 28443,83 грн., HYUNDAI, 2010, державний номер НОМЕР_8 VIN-код НОМЕР_9 185578,68 грн.

Висновком судового експерта Марченкова Г.Г. №04/21 від 20.10.2021 року визначено вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0 грн. Поділ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами відповідно до ідеальних часток 1/2 до 1/2 між співвласниками, технічно не можливий. Поділ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами із відхиленням від ідеальних часток 1/2 до 1/2 - технічно можливий та наводиться у дослідницькій частині висновку та додатках до висновку.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно придбане сторонами під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, частки ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Задовольняючи частково зустрічний позов, суд виходив з того, що наявні автомобілі слід розподілити в натурі відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 та стягнути компенсацію вартості різниці часток з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . В її позові в частині розподілу в натурі житлового будинку та земельної ділянки слід відмовити за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги про суперечливість висновків суду щодо вирішення обох позовів є безпідставними.

Так, статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч.ч. 2-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, за змістом наведених норм права діє презумпція спільності майна, набутого у шлюбі, а також принцип рівності часток подружжя, тобто, частки майна дружини та чоловіка є рівними при поділі їх спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, з урахуванням змісту позовних вимог ОСОБА_2 , правильно констатував, що наведене ним майно, попри те, що зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 , є спільною сумісною власністю сторін, а отже, його частка у праві власності на житловий будинок, земельну ділянку, автомобілі складає 1/2.

Цей висновок фактично відображено у резолютивній частині судового рішення щодо вирішення позову ОСОБА_2 .

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у поділі в натурі житлового будинку та земельної ділянки, апеляційний суд бере до уваги таке.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 72 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 (далі - Інструкція № 55) передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146).

Відсутність дозволу на будівництво (реконструкцію), проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, має наслідком визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, за змістом наведених норм права не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи (технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого 15.05.2022 року, довідки інженера з технічної інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 ), до вказаного житлового будинку здійснено самочинну прибудову, в результаті чого створено на 1 поверсі приміщення столової 1-6 площею 17 кв.м, сходової 1-7 площею 3,1 кв.м, господарського приміщення 1-8 площею 7.2 кв.м, а також підвальні господарські приміщення 1-14 площею 11,7 кв.м та 1-15 площею 7,4 кв.м. Загальна площа житлового будинку на момент проведення технічної інвентаризації складає 196,1 кв.м (житлова 91,9 кв.м, допоміжна 104,2 кв.м), що відрізняється від площі будинку згідно даних державної реєстрації на 46,4 кв.м.

При цьому сторони не надали доказів реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, розроблення проектної документації, декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже, самочинним є об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції (прибудови) вже існуючого об`єкта, здійсненої у порушення встановленого порядку, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Відтак факт самочинної реконструкції житлового будинку сторін виключає можливість його розподілу в натурі до узаконення проведеної реконструкції (добудови) будинку.

Висновок судової експертизи №04/21 від 20.10.2021 року не містить даних про проведену реконструкцію будинку, як і про необхідних обсяг та вартість робіт щодо проведення комунікацій (води, газу тощо), що є обов`язковим і має враховуватися при розподілі будинку в натурі, тому суд обгрунтовано не взяв його до уваги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду першої інстанції.

Розподіляючи автомобілі в натурі, суд врахував побажання апелянтки, виділивши їй автомобіль OPEL ANTARA, а також при визначенні розміру грошової компенсації правильно врахував вартість транспортних засобів, розподілених сторонам і обґрунтовано стягнув з апелянтки на користь ОСОБА_2 31 725,77 грн. грошової компенсації вартості автомобілів.

Додатковим рішенням суд з врахуванням задоволення первісного позову правомірно стягнув з апелянтки 6726,40 грн. сплаченого ним судового збору. Суд також врахував аргументи і доводи сторони апелянта щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, і виходячи з необхідності витрат на оплату послуг адвокатів та їх співмірності зі складністю справи обґрунтовано стягнув їх з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частково, в сумі 8000 грн.

Суд також обґрунтовано стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9439,49 грн. понесених нею витрат на сплату судового збору. Оскільки висновок судової експертизи №04/21 від 20.10.2021 року є недопустимим доказом і не прийнятий судом до уваги, суд правомірно відмовив у стягненні з ОСОБА_2 понесених витрат за оплату експертизи апелянтці.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2022 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 березня року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк