Справа № 128/1865/22
Провадження № 22-ц/801/468/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 рокуСправа № 128/1865/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за

послуги з постачання природного газу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , її представниці, адво-катки ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Він-ницької області від 28 жовтня 2022 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Він-ниці за головування судді Ганкіної І. А., повний текст якого складений 28 жовт-ня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Вінницягаз Збут» звернулося у Вінницький районний суд Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу, мотивуючи вимоги наступними обставинами. Позивач за законодавством України є юридичною особою, на підставі виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі - НКРЕКП ) від 11 травня 2017 року № 633 ліцензії здійснює господарську діяльність з постачання природного газу. ОСОБА_1 відповіно до умов, визначених Правилами постачання природ-ного газу, є споживачкою з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 від-повідних послуг, що надаються ТОВ «Вінницягаз Збут». Свої зобов`язання по забезпеченню відповідачки природним газом як споживачки цих послуг ТОВ «Вінницягаз Збут» виконує належним чином, у повному обсязі. Відповідачка свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно та у повному обсязі не виконує, чим порушує умови надання послуг. Відтак, за період з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2022 року у відповідачки утворилася заборгованість у розмірі 14634,65 гривні. Крім того, позивач зазначає про своє право як кредитора вима-гати стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за простро-чення обов`язку з оплати наданої послуги за період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2022 року, що за розрахунком становить: 166,94 гривень - інфляційне збільшення, 46,25 гривень - 3% річних. З огляду на викладене, ТОВ «Вінниця-газ Збут» просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за послугу з по-стачання природного газу у сумі 14634,65 гривні за період з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2022 року, інфляційне збільшення у розмірі 166,94 гривень та 3% річних у сумі 46,25 гривень, а також понесені у справі судові витрати.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Він-ницягаз Збут» заборгованість за послугу з постачання природного газу у сумі 14634,65 гривні, 3% річних - 46,25 гривень, інфляційні витрати - 166,94 гри-вень, а також 2481,00 гривню судового збору.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 , її представниця адвокатка Арустамян А. Е. оскаржують його в апеляційному порядку, просять дане судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Вважаючи оскар-жуване рішення незаконним, скаржниці єдиним доводом апеляційної скарги за-значають неурахування судом набрання 19 серпня 2022 року чинності Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», згідно з положенням абзацу п`ятого частини другої статті 1 якого протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, у якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового спо-живача до оплати заборгованості ( у тому числі включати заборгованість у ра-хунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо ), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону. Тобто, у позивача було відсутнє право на звернення до суду із позовом, що встановлено імперативною нормою Закону та унеможливлює задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року скаржни-цям на задоволення їхнього клопотання поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 28 жовтня 2022 року, ухвалою від 02 лютого 2023 року клопотання ОСОБА_1 задоволене, їй відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року до вирішення справи в апеляційному порядку.

Позивач скористався наданим цивільним процесуальним законом, забезпе-ченим ухвалою апеляційного суду від 02 лютого 2023 року, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу; такий відзив від нього надійшов суду апеляційної інстанції 22 лютого 2023 року. Беручи до уваги направлення відзиву поштовим зв`язком 07 лютого 2023 року, що доводиться доданими до відзиву документа-ми, належить констатувати подання його у визначений судом строк.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Вінницягаз Збут» ад-вокат Мосьондз С. А. зазначає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, її доводи безпідставні, необгрунтовані. Натомість рішення суду першої інстан-ції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, за правильного застосування норм процесу-ального, матеріального права. Судом у повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, дана належна оцінка усім доказам. Представник позивача зауважує, що скаржницями використано текст абзацу п`ятого частини другої статті 1 Закону України від 29 липня 2022 року № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлен-ня їх функціонування» ( далі - Закон № 2479-ІХ ) без дослідження сфери дії цієї норми загалом, без урахування відсилання цієї норми до абзацу другого части-ни третьої статті 2 цього Закону. Також скаржниці не беруть до уваги, що Він-ницька область не входить до переліку територій, затвердженого в установле-ному порядку, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Крім цього, Закон № 2479-ІХ, на який посилаються скаржниці, вступив у дію з 19 серпня 2022 року; 12 жовтня 2022 року постано-вою Кабінету Міністрів України № 1179 затверджений Порядок розрахунків для підприємств газопостачання та операторів газорозподільних систем з ме-тою реалізації Закону № 2479-ІХ. Позивач не є суб`єктом правовідносин, що пе-редбачають компенсацію державою певних видів заборгованостей, він не має заборони для звернення в суд із вимогами про стягнення боргів за надані послу-ги з газопостачання побутовим споживачам.

Представник позивача підкреслює, що факт користування послугами з га-зопостачання, наявності заборгованості відповідачкою не заперечуються, тобто, не є предметом оскарження, а заявлені до стягнення витрати на правничу допо-могу у сумі 3000,00 гривень є неспівмірними із складністю справи та викона-ною адвокатом роботою. Представник ТОВ «Вінницягаз Збут» адвокат Мо-сьондз С. А. просить у відзиві залишити апеляційну скаргу позивачки та її представниці без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, переглянувши у відповідності до час-тини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній матеріалами та доказами, ретельно проаналізувавши у сукупності наявні у ній позиції та доводи сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржува-ного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скар-ги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване відповідачкою та її представницею рішення суду першої інстанції повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що відповідачка ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 і є побуто-вою споживачкою природного газу, що підтверджується відкриттям абонентсь-кого рахунку № НОМЕР_2 на її ім`я у ТОВ «Вінницягаз Збут».

Відповідно до розрахунку заборгованості, а також фінансового стану осо-бового рахунку, заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги з постачання природного газу за період з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2022 року ста-новить 14634,65 гривні. Виходячи із суми зазначеного боргу відповідачці нара-хований індекс інфляції у розмірі 166,94 гривень та 3% річних у сумі 46,25 гри-вень.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Вінницягаз Збут», суд першої інс-танції, керуючись Правилами постачання природного газу, затвердженими по-становою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованими у Мініс-терстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, нормами За-кону України «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України у частині вико-нання зобов`язань, вважав, що відповідачкою порушений обов`язок зі своєчас-ної, у повному обсязі оплати послуги постачання природного газу, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, розмір якої доведений наявними у матеріа-лах справи доказами, через що дійшов висновку про необхідність її стягнення на користь позивача.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішен-ні від 28 жовтня 2022 року, колегія суддів апеляційного суду повністю пого-джується, оскільки вони є правильними, зробленими з урахуванням усіх фак-тичних обставин справи; суд не помилився у застосуванні до спірних правовід-носин норм матеріального права, які їх регулюють, не порушив вимог процесу-ального законодавства, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Між сторонами у справі склалися та об`єктивно існують правовідносини, які ґрунтуються на нормах ЦК України щодо виконання зобов`язань, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положеннях Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежит-лових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відпо-відно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - по-слуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу елек-тричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централі-зованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з по-бутовими відходами. Пунктом першим частини першої статті 7 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповід-ної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо ко-респондує передбачений пунктом п`ятим частини другої статті 7 обов`язок спо-живача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені догово-ром або законом.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні по-слуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-кому-нальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповід-ним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних по-слуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, згідно із за-значеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги у встановлені строки та розмірах.

Пункт другий розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, який укладається між ним та постачальником на умовах Типового до-говору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Ре-гулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За догово-ром постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побуто-вому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах ( обсягах ), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вар-тість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням норм статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шля-хом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачан-ня природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим спожива-чам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 ( да-лі - Типовий договір ), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до пунктів третього, четвертого Правил постачання природно-го газу ( у редакції, яка діяла в період, за який стягується заборгованість ) постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати Типовому договору постачан-ня природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам ( далі - постачальник із спеціальними обов`язками ), додатково розміщують редакцію договору у друкованих видан-нях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Постачаль-ники із спеціальними обов`язками не мають права відмовити побутовим спо-живачам, об`єкти яких знаходяться у межах їх закріплених територій, в укла-денні договору постачання природного газу та на період відсутності у побуто-вого споживача іншого постачальника зобов`язані постачати природний газ та-кому споживачу на умовах Типового договору постачання природного газу по-бутовим споживачам та з урахуванням вимог цих Правил. Постачальник, який постачає або планує постачати природний газ побутовим споживачам, зобов`я-заний розмістити на власному вебсайті та пропонувати усім побутовим спожи-вачам базову річну пропозицію строком дії з 01 травня по 30 квітня наступного року, умови якої повинні відповідати обов`язковим умовам, визначеним цими Правилами та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам. Строк дії базової річної пропозиції не залежить від початку поста-чання природного газу побутовому споживачу і триває до 30 квітня.

Як безумовно слідує із матеріалів цієї справи, не заперечується самою від-повідачкою, послуги з постачання природного газу нею як споживачкою прий-маються, проводилася їх часткова оплата, що свідчить про споживання нею природного газу та акцептування Типового договору. Відповідно до пункту 2.1 Типового договору постачальник зобов`язується постачати природний газ спо-живачу у необхідних для споживача об`ємах ( обсягах ), а споживач зобов-язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у роз-мірі, строки та порядку, що визначені договором. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника (пункт 4.3 Типового договору). Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.6 Типового договору при розрахунку за квитанціями абонентної книжки поста-чальника, споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Опла-та рахунку постачальника за спожиті послуги за договором має бути здійснена споживачем у термін, визначений у рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідно до пункту 5.2 Типового договору споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами договору.

Відповідно до пункту тридцять другого розділу ІІ Правил постачання природного газу побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Згідно з пунктом одинадцятим цих Правил постачання розрахунки споживача за постав-лений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконува-тися належним чином і в установлений строк.

Частиною першою статті 530 ЦК України установлено, що якщо у зобов-язанні установлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає вико-нанню у цей строк ( термін ).

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання перед постачальником послуг в особі позивача належним чином не виконує. Згідно із фінансовим ста-ном особового рахунку № НОМЕР_1 її заборгованість за надані послуги з по-стачання природного газу за період з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2022 року становить 14634,65 гривні. Крім того, ОСОБА_1 з огляду на суму боргу нарахований індекс інфляції у розмірі 166,64 гривень та 3% річних - 46,25 гривень. Слід зазначити, що відповідачкою даний розмір заборгованості жод-ним чином не спростовується та не оспорюється, свого розрахунку заборгова-ності або ж доказів на погашення розміру заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданої житлово-комунальної послуги у вигляді послуги постачання природного газу нею не надано.

Відтак колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно несплати відповідачкою у добровільному порядку за-боргованості за надані послуги з постачання природного газу, порушення нею умов Типового договору про надання послуг з постачання природного газу по-бутовим споживачам у частині своєчасності та повноти виконання обов`язку в натурі, тому визнає правильними висновки суду першої інстанції з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, які були перевірені та доведені зібраними у справі доказами щодо обґрунтованості та об`єктивності позовних вимог.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 28 жовтня 2022 року, скаржниця та її представниця посилаються на встановлену у абзаці п`ятому час-тини другої статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» імперативну заборону подання позову щодо стягнення заборгованості та відповідно неможливість задоволення позовних вимог ТОВ «Вінницягаз Збут».

Так абзацом п`ятим частини другої статті 1 Закону України «Про особли-вості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопоста-чання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонуван-ня» передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, у якому воєнний стан буде припинений або скасований, поста-чальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо приму-су побутового споживача до оплати заборгованості ( у тому числі включати за-боргованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопо-стачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо ), яка урегульовується від-повідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.

Абзацом другим частини третьої статті 2 вказаного Закону визначено, що постачальникам природного газу компенсується заборгованість побутових спо-живачів, яка урегульовується згідно із Законом України «Про заходи, спрямо-вані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Відповідно до статті 2 зазначеного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості ( грошових зобов`язань ), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, які включені до Реєстру. Статтею 1 цього Закону визначений чіткий пере-лік заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає ( підлягають ) урегулюванню відповідно до цього Закону, серед яких єдиною заборгованістю, що стосується побутових споживачів, є безнадійна та сумнівна дебіторська заборгованість, що обліковується у постачальників при-родного газу станом на розрахункову дату, у тому числі заборгованість у роз-мірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв`язку з визнанням судом незаконними та не-чинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 01 жовтня 2014 року до розрахункової дати, не сплачена станом на розрахункову дату.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що чинне законодавство установлює особливі передумови застосу-вання положень Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», а його дія у даному випадку на виниклі між сторонами у цій справі правовідносини не поширюється, тому доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги недостатніми, несуттєвими, такими, що не мають наслідком її задоволення та скасування правильного, законного судового рішення, яке від-повідає вимогам матеріального і процесуального права. Ці доводи апеляційної скарги об`єктивно є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, свідчать про незгоду скаржниць із висновками суду першої інстанції, викладе-ними в оскаржуваному ними судовому рішенні.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволен-ня позову - на відповідача. У цій справі належить вирішити питання про стяг-нення на користь держави із відповідачки несплаченого судового збору у зв`яз-ку з апеляційним оскарженням рішення суду першої інстанції.

Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції за-лишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо виз-нає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм мате-ріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , її представниці адво-катки ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідаль-ністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення за-боргованості за послуги з постачання природного газу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь дер-жави 3721,50 гривню ( три тисячі сімсот двадцять одна гривня 50 коп. ) судо-вого збору у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду першої інстанції.

Відновити дію рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбаче-них пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський