ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1217/23
провадження № 2/753/2781/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП., мотивуючи свої вимоги тим, що 02.08.2022 року в м. Києві по пр.-т. Григоренка, 18, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . Вина водія, ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.08.2022 р. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач. Відповідно до акту виконаних робіт №1284787_ВН_261096 складеного 13.09.2022 р. ДП «Авто Інтернешнл» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 79 569 грн. 80 коп.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТзДВ «Страхова група «Оберіг» згідно із полісом ЕР-206448092.

Зазначає, що ТОВ «Страхова група «Оберіг» не виплатило суму страхового відшкодування, а відповідач не відшкодував завдану шкоду, у зв`язку із чим просить суд: стягнути з стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 79 569 грн. 80 коп., та моральну шкоду яку позивач оцінює в 50 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2023 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 21.02.2023 р. залучено до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг».

13.02.2023 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що позивач не надала доказів звернення до ТзДВ «Страхова група «Оберіг» з заявою про здійснення страхового відшкодування, а також відмови у здійсненні страхових виплат. Вказав, що ОСОБА_3 не може бути належним відповідачем у справі.

В судовому засіданні, позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Представник третьої особи, ТзДВ «Страхова група «Оберіг» в судове засідання не прибув, хоча про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки не відомі.

Суд неодноразово роз`яснював позивачу право звернення до суду з заявою про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ТзДВ «Страхова група «Оберіг», але позивач відмовлялась та наполягала на своїх позовних вимогах.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.08.2022 року в м. Києві по пр.-т. Григоренка, 18, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.08.2022 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.17)

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач.

Відповідно до акту виконаних робіт №1284787_ВН_261096 складеного 13.09.2022 р. ДП «Авто Інтернешнл» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 79 569 грн. 80 коп. (а.с.27-28)

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТзДВ «Страхова група «Оберіг» згідно із полісом ЕР-206448092, за яким ліміт за завдання шкоди майну становить 130 000 грн., франшиза - 0 грн. (а.с.24)

26.12.2022 р. ТзДВ «Страхова група «Оберіг» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій ОСОБА_3 , на момент ДТП, керував транспортним засобом «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язкового технічного контролю. Відтак даний транспортний засіб не може вважатися забезпеченим, а водій ОСОБА_4 не відноситься до кола осіб, відповідальність яких застрахована.

Дослідивши зміст наданого сторонами полісу № ЕР-206448092 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема розділ «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ», суд вважає позицію ТзДВ «Страхова група «Оберіг» щодо відмови у виплаті страхового відшкодування хибною, оскільки сторони договору визначили, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206448092 є дійсним, не визнаний недійсним чи розірваний.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом положень п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. (п.9.1, 9.2, 9.4 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Оскільки відповідальність винуватця ДТП була належним чином застрахована в ТзДВ «Страхова група «Оберіг», ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн., а розмір завданої шкоди, не перевищує вказаний ліміт відповідальності, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди у ОСОБА_3 не виник.

Стягнення шкоди з відповідача буде суперечити самій меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначеної правової позиції наразі притримується і Верховний Суд, що підтверджується Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц 9 провадження ( № 14-176цс18).

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то потерпілий на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Позивач не позбавленна права звернутися до суду з відповідним позовом до ТзДВ «Страхова група «Оберіг»про стягнення страхового відшкодування в межах страхової суми.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі письмові докази, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 79 569 грн. 80 коп.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_3 завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

ідповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.

Наданими суду документами позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 50 000,00 грн.

Дана сума є дещо завищеною. Тому з урахуванням викладених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про РНОКПП відсутні) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 50 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА