Справа № 307/163/23
Провадження № 2/307/21/23
УХВАЛА
27 березня 2023 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_3 в інтересах якого звернулася адвокат Боднарчук І.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення межі між земельними ділянками,
В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення межі між земельними ділянками.
21 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 подала в інтересах позивача ОСОБА_3 заяву про забезпечення позову в якій просить суд заборонити позивачу вчинення будь-яких дій щодо збору та замовлення виготовлення технічної документації та інших документів для приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам, а саме територіальному органу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та виконавчому органу Тересвянської селищної ради вчиняти дії щодо предмета спору, а саме - земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
В заяві зазначила, що у травні 2021 року, без попереднього погодження з позивачем, відповідачем, самочинно, без будь-яких законних підстав, було змінено межу між земельними ділянками сторін, а саме: відповідач переставив металеву огорожу вглиб земельної ділянки (двору) Позивача на відстань біля 50 см, тим самим незаконно збільшивши площу своєї ділянки та зменшивши площу ділянки возивача. Внаслідок неправомірних дій відповідача, площа земельної ділянки було незаконно зменшено, а також обмежено доступ позивача до його городу.
Станом на день звернення до суду з даним позовом, ситуація не змінилась, відповідач незаконними діями змістив межу земельної ділянки позивача та самовільно захопив частину земельної ділянки і створює перешкоди в користуванні та в подальшій приватизації. Відповідач порушив межові знаки між земельними ділянками, які перебувають у їх користуванні, та вчиняє дії що призводять до зменшення розміру земельної ділянки позивача.
Зазначений факт свідчить про те, що відповідач фактично самовільно збільшив розмір своєї земельної ділянки за рахунок земельної ділянки позивача та планує отримати відповідні технічні документи для її подальшої приватизації.
Нещодавно позивачу стало відомо, що відповідач розпочав вчиняти дії по приватизації земельної ділянки, що перебуває в його користуванні та з цією метою звернувся за виготовленням технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
На даний час є підстави вважати, що виготовлення технічної документації земельної ділянки по самовільно визначеним Відповідачем межам, подальше подання цієї документації із землеустрою до територіального органу для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, та відповідно отримання рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, може ускладнити або, взагалі, унеможливити виконання рішення суду.
Представник позивача в судовому засіданні подану заяву про забезпечення позову підтримала з викладених підстав та просила заяву задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні заяви відмовити у зв`язку з її безпідставністю.
Представник третьої особи Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У статті 150 ЦПК України встановлено види забезпечення позову, зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Також, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Судом звертається увага на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Відповідно до ч.ч. 6-8 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу. …Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексурозглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленомустаттею 186-1 цього Кодексу.
Згідно з ч.9 ст.118 Земельного кодексу Українивідповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Наведеними нормами встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян. Звернення до уповноваженого органу із заявою про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є лише однією із процедур отримання земельних ділянок у власність, а отримання такого дозволу на розробку проекту землеустрою ще не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність. Після звернення із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у заявника не виникає прав на земельну ділянку, після надання такого дозволу у заявника виникає лише право на розроблення проекту землеустрою.
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання вказаного дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Викладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною нею у постанові від 17.10.2018 у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник лише допускає, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити виконання рішення за результатами розгляду справи і ефективному захисту прав.

Не зрозуміло яким чином заборона відповідачу вчинення будь-яких дій щодо збору та замовлення виготовлення технічної документації та інших документів для приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 забезпечить виконання рішення суду про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою. За змістом позовних вимоги, позивач просить відновити межу, яка поділяє земельні ділянки АДРЕСА_2 шляхом перенесення межі по всій довжині земельної ділянки, а тому відсутні підстави стверджувати, що замовлення та виготовлення технічної документації може забезпечити виконання рішення суду.

Заявником також не конкретизовано, які саме дії щодо предмету спору, слід заборонити вчиняти територіальному органу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та виконавчому органу Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.

З огляду на наведене, на переконання суду, заява про забезпечення позову не містить мотивів співмірності застосованих заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування зазначених заявником видів забезпечення позову, підстав обмеження прав та інтересів інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення та унеможливлять його виконання без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову та вказують на необґрунтованість такої.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_5 в інтересах якого звернулася адвокат Боднарчук І.О. про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 149-154, 258-260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах якого звернулася адвокат Боднарчук І.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення межі між земельними ділянками - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення (складання).

Повний текст ухвали складено 31 березня 2023 року.

Суддя: М.Д.Стецюк