Номер провадження: 22-ц/813/4235/23
Справа № 496/5612/21
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пінькової К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2022 року

у справі про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1

відповідач Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі

встановив:

16 листопада 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним вище позовом, в якому просила суд стягнути з УДКС України в Біляївському районі Одеської області з рахунку відповідача на її користь кошти в сумі 400 000 гривень в рахунок компенсації за завдану шкоду.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання; ухвалою від 18 травня 2022 року за клопотанням позивачки залучено у справів якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі; 22 червня 2022 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення про залишення її позову без розгляду з підстав наведених у змісті оскаржуваної ухвали, оскільки зазначає, що позовну заяву з додатками та її копію стороні відповідача нею було особисто направлено до суду поштою 16 листопада 2021 року, тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 03 жовтня 2022 року, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не скористалися, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с. 127-129).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що під час вирішення цієї справи від імені позивачки ОСОБА_1 надходили чисельні заяви, клопотання, відповідь на відзив, заява про відвід тощо, проте візуально зіставивши оригінали підписів та скан копії підписів, які місяться на усіх поданих до суду заявах з процесуальних питань із підписом, що містяться в паспорті на ім`я позивачки, а також із підписом ОСОБА_2 , який остання поставила на довіреності від 10 лютого 2020 року, судом встановлені суттєві відмінності у вказаних підписах, що суд вважав свідчить про те, що підпис в позовній заяві належить не позивачці ОСОБА_1 , а її представнику за довіреністю ОСОБА_3 , який поставив свій підпис, зокрема у заяві про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 13 вересня 2022 року, надавши суду нотаріально посвідчену довіреність від 10 лютого 2022 року, але без надання доказів на підтвердження того, що він є адвокатом, тому суд дійшов висновку, що подана вказана вище позовна заява підписана особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки не є адвокатом, що є підставами для залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Колегія суддів вважає такі висновки хибними, до яких суд дійшов із грубим порушенням процесуальних норм з огляду на таке.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

За вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

За частиною 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 16 листопада 2021 року через засоби поштового зв`язку звернулася до Біляївського районного суду Одеської області із вказаною вище позовною заявою, яка містить підпис позивачки, тобто позовна заява подана і підписана останньою особисто, а не представником (а.с.16).

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, і відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22 червня 2022 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до розгляду по суті.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Отже з огляду на те, що до суду вказана вище позовна заява ОСОБА_1 була подана і підписана позивачкою особисто, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду під час вирішення спору, що виник між сторонами по суті з підстав передбачених п. 2 ч. 1 статті 254 ЦПК України.

Водночас колегія суддів зауважує, що для з`ясування обставин, зокрема стосовно того, чи дійсно позивачкою ОСОБА_1 виконано підпис у позовній заяві чи іншою особою, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що із вказаним позовом позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду у листопаді 2021 року, а нотаріально посвідчена довіренність на представництво її інтересів у суді ОСОБА_3 видана на ім`я останнього 10 лютого 2022 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає хибними висновки суду про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з підстав наведених у змісті оскаржуваної ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичних осіб залишив позов без розгляду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2022 рокускасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Кострицький

М.В. Назарова