ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Суми

Справа №592/14916/21

Номер провадження 22-ц/816/197/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Толмачової Валентини Миколаївни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року в складі судді Алфьорова А.М., ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Свої вимоги мотивував тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 21 січня 2020 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми шлюб було розірвано. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що він повністю опікується інтересами і потребами дитини, займається її вихованням, слідкує за її розвитком та здоров`ям. Він має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями він не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно. В свою чергу - ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання і не займається вихованням дочки. Крім того, йому відомо, що вона перебуває на обліку в Службі у справах дітей.

Позивач вважає, що встановлення місця проживання дитини разом з ним відповідатиме віку дитини, стану її здоров`я, її інтересам та не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що беручи до уваги обставини справи, на даному етапі життя дитини визначення її місця проживання з батьком не буде віповідати найкращим інтересам дитини, а проживання дитини з матір`ю має більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом з батьком.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Толмачову В.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати понесені позивачем при поданні апеляційної скарги, а саме 1362 грн судового збору та 8000 грн професійної правничої допомоги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, судом не була з`ясована думка самої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд дитину не опитав, а тому неповно з`ясував обставини справи та не взяв до уваги, що дитина мешкає з батьком протягом тривалого часу та у неї склалися з ним довірливі стосунки.

Наголошує на тому, що правовий висновок щодо необхідності врахування думки дитини у вирішенні спору про визначення місця проживання дитини висловлений Верховним Судом у постановах від 01 серпня 2018 року у справі № 207/3144/16, від 04 березня 2020 року у справі № 356/417/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17.

На думку скаржника, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що дитині краще проживати разом з матір`ю. В матеріалах справи немає довідки з місця роботи ОСОБА_2 або довідки про її доходи, які б свідчили про те, що особа, з якою залишається дитина, має самостійний заробіток, а тому може матеріально утримувати дитину. В той же час позивач офіційно працює, має постійний дохід, але дані факти не були враховані судом.

Висновки суду відносно місця проживання дитини з матір`ю протилежні думці самої дитини та висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради. При цьому не зрозуміло, з яких міркувань та доказів суд дійшов таких висновків, бо ніякого обґрунтування судом не надано.

Позивач вважає, що суд своїм рішенням примушує неповнолітню дитину жити з особою, з якою вона не налаштована навіть спілкуватися та відвідувати.

Зазначає, що поза увагою суду залишилися постанови: Верховного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18; Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц; Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 357/17852/15-ц; Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 608/190/18; Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17; Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 204/8432/19; Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 154/1554/17-ц.

Вказує на те, що суд вказав неправильний порядок оскарження рішення, а також порушив вимоги ст.ст. 263 та 264 ЦПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Залишивши позов без задоволення, суд не вирішив спір, а офіційне місце проживання неповнолітньої дитини так і не визначено.

Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходили.

Позивач та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу, бо дитина із задоволенням проживає в селі, батько проявляє турботу про неї.

Відповідачка просила рішення суду залишити без змін і пояснила, що з того часу як донька стала проживати у батьків позивача, він припинив сплачувати аліменти, вона працює без оформлення і тому не може представити характеристику на себе, в її квартирі зроблені усі умови для проживання і навчання дитини після закінчення дистанційного навчання. Вона також приїжджає до своє матері в село і спілкується із донькою.

Представник органу опіки та піклування в суді не підтримала їх висновок, оскільки дитини фактично проживає із дідусем та бабусею.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2011 року, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2020 року у справі № 592/18886/19 було розірвано (а.с. 4).

Від шлюбу мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Позивач працює приймальником товарів в ТОВ «ЮР ЕНЕРДЖІ», його дохід за травень жовтень 2021 року склав 36 118 грн 32 коп. (а.с. 10).

З інформації на запит про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_4 ; відповідач ОСОБА_2 ; її дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01 серпня 2022 року було обстежено умови проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено задовільні умови проживання. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у дитини є окреме спальне місце, письмовий стіл, шафа для зберігання одягу та особистих речей. За цією адресою проживають та мають постійне місце проживання: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає на іншою адресою; ОСОБА_2 перебуває на обліку в міському центрі зайнятості; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НВК № 16; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НВК № 16. Стосунки, традиції сім`ї задовільні, сімейні. Дитина проживає з матір`ю з народження (а.с. 47).

З акту обстеження умов проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що родина проживає в будинку, який електро- та газифікований, наявне пічне опалення та водопостачання. Родина має земельну ділянку та господарство. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має окрему кімнату, одягом, взуттям, речами особистої гігієни, меблями та технікою для навчання (навчається онлайн в школі № 16 м. Суми) забезпечена. За цією адресою проживають і мають постійне місце проживання: ОСОБА_1 , 1990 року народження, - батько; ОСОБА_3 , 2011 року народження, - дочка; ОСОБА_7 , 1987 року народження, - дружина батька; ОСОБА_8 , 2020 року народження, - сестра; ОСОБА_9 бабуся; ОСОБА_10 дідусь. Зі слів дитини батько проживає в с. Новосуханівка на вихідних, у будні він мешкає у м. Суми, що пов`язано з його роботою Матір ОСОБА_2 дитина не бажає відвідувати. Батько створив належні умови для проживання, навчання та розвитку малолітньої дитини (а.с. 53)

Згідно з уточненим висновком Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 09 листопада 2022 року № 27.1-26, управління, приймаючи до уваги, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком, вважає за можливе визначити місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 (а.с. 51-52).

Під час апеляційного перегляду справи було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася донька ОСОБА_11 , яка проживає разом із матір`ю - ОСОБА_7 , яка проживає окремо в м. Суми.

В судовому засіданні позивач визнав, що через те, що місце роботи знаходиться в м. Суми, він в будні дні тижня проживає разом із ОСОБА_7 та народженою донькою у 2-х кімнатній квартирі, де ще проживає батьки та двоє дітей співмешканки. У своїх батьків, де зараз проживає його старша доньки, він буває у вихідні дні.

Він з 08.09.2022 працює водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Потенціал ЮС», отримує заробітну плату і за період по 28.02.2023 його дохід склав 40409,09 грн.

Згідно наданої йому характеристики, він зарекомендував себе тактовним, ввічливим і уважним працівником, порушення трудової дисципліни не допускав.

Відповідно до характеристики учениці 5-а класу КУ Сумський навчально-виховний комплекс №16 ім. Олеся Братушки «Загальноосвітня школа 1-111 ступенів дошкільний навчальний заклад» Сумської міської ради Макарчук Альна навчається з першого класу і проявила себе здібною ученицею, має широке коло друзів. На даний час дівчинка проживає з татом, дідусем і бабусею у с. Новосуханівка і батько систематично спілкується з класним керівником, приділяє належну увагу вихованню доньки. Визначене місце проживання дитини АДРЕСА_1 . Це місце проживання матері дівчини ОСОБА_2 .

Органом опіки та піклування Степанівської селищної ради надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За місцем проживання матері дівчини для неї створені задовільні умови для проживання та навчання. Зі слів позивача дитина проживає з ним з лютого 2022 року і перебуває на його утриманні, оскільки мати дитини участі в матеріальному забезпеченні доньки не приймає. Враховуючи думку самої дитини вважають за доцільне визначити місце проживання дівчини разом із батьком у АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона не заперечує, щоб їх спільна дитина проживала у батьків позивача, де також проживає її мати, бо на даний час дитина навчається дистанційно, але вона проти її переведення до сільської школи. Її співмешканець вимагав від доньки мити посуд після вечері.

В присутності педагога апеляційним судом була опитана малолітня ОСОБА_3 , яка повідомила, що вона проживала з мамою і своєю старшою сестрою. З ними проживає співмешканець мати і він її один раз вдарив, мати могла піти на роботи і не приготувати їжу, з кінця лютого 2022 переїхала до батьків тата, де проживає до цього часу і їй там подобається проживати. В цьому селі проживає ще друга бабуся, у якій вона живе по вихідним, бо у неї немає інтернету. Батько хоче її перевести до школи в селі, але мати проти. Вона спілкується із молодшою донькою батька, коли той її привозив, була у нього в квартирі, де він живе в м. Суми. Висловила бажання продовжити проживати в селі.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в справах про визначення місця проживання дітей, основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому, ЄСПЛ в рішенні «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як встановлено судом, позивач не має свого житла, зараз проживає більшу частину часу у 2-хкімнатній квартирі в сім`ї, де відсутня можливість створити належні умови для проживання разом з ним доньці ОСОБА_12 , а у своїх батьків він відвідує її тільки по вихідним дням.

Колегія суддів відхиляє пропозицію представника позивача про визначення місця проживання дочки ОСОБА_12 з батьком із зазначенням фактичного місця проживання дитини, оскільки судом встановлено теперішнє фактичне місце проживання дитини разом з дідусем та бабусями в селі і ці обставини вказують на те, що у позивача створена вже інша сім`я, де народилася дитина, він більше часу проживає в сім`ї, де житлові умови не дозволяють створити для доньки ОСОБА_12 належні умови проживання і навчання.

Крім того, дівчинка тривалий час навчається у школі, де у неї вже склалися сталі соціальні зв`язки, вона має широке коло друзів, а дистанційне навчання все ж таки має тимчасовий характер, який дозволяє їй проживати з дідусем та бабусями в с. Новосуханівка.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку дитини, колегія суддів всупереч її думці та висновків органу опіки та піклування міської і селищної ради, якими було запропоновано визначити місце проживання дівчини з батьком, але без врахування умов проживання батька в новій сім`ї, погоджується із висновком суду першої інстанції, який відмовив у задоволені позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Толмачової Валентини Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина