ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2525/23 Справа № 201/5907/22 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д.О Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року (ухвалене під головуванням судді Покопцевої Д.О.) у цивільній справі №201/5907/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Наталія Миколаївна, про скасування рішень державного реєстратора та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалось на те, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника між банком та ОСОБА_2 було 19 грудня 2012року укладено договір іпотеки квартири.

10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М. було зареєстровано в державному реєстрі відомості про припинення обтяжень предмета іпотеки на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року, яке постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року скасовано.

24 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки - спірну квартиру, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М. 24 жовтня 2017 року.

Просило визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мошковської Н.М. від 10.10.2017 року з індексними номерами 37505339 та 37503013: про припинення іпотеки та про припинення обтяження, зареєстрованих на підставі договору іпотеки № К 461-Г-ДИ3 від 19.12.2012 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , номер запису про іпотеку 22760134 та номер запису про обтяження 22758782 (спеціальний розділ);

- визнати протиправною та скасувати проведену на підставі рішень державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Мошковської Н.М. від 10.10.2017 року з індексними номерами 37505339 та 37503013 державну реєстрацію: - припинення іпотеки та припинення обтяження, зареєстрованих на підставі договору іпотеки № КП461-Г-ДИ2 від 19.12.2012 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , номер запису про іпотеку 22760134 та номер запису про обтяження 22758782 (спеціальний розділ);

- визнати з 19.12.2012 року (моменту первинної реєстрації запису про іпотеку 22759933 та запису про обтяження 22757218) права акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», як іпотекодержателя, щодо обтяження іпотекою та забороною на нерухоме майно квартири за адресою: АДРЕСА_1 в.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування посилається на незаконність та необґрунтованість рішення у зв`язку із не вірним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Посилаючись на практику Верховного Суду та доводи аналогічні позовним, зазначає, що припинення іпотеки та внесення відповідних даних до реєстру є незаконним, оскільки рішення суду, на підставі якого це зроблено на момент вчинення цих дій не набрало законної сили.

Вважає, що ними правильно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі, запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотеко держателя.

Банк звернувся до суду для відновлення його прав як іпотекодержателя, а не відновлення дії договору іпотеки, а відтак суд мав дослідити докази добросовісності відповідача як набувача предмета іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване. Вважає, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту; дії державного реєстратора були правомірними, бо рішення набрало законної сили. Зазначає, що відповідач не є ні боржником, ні іпотекодавцем спірного майна, а є його добросовісним власником, що набув його у встановленому законом порядку та на момент такого набуття воно не перебувало під арештом чи забороною відчуження, протилежного позивачем не доведено. Право іпотеко держателя виникає саме з моменту набрання законної сили рішенням про визнання права іпотекодержателя, а не з моменту її первинної реєстрації, як просив позивач.

Також 13 березня 2023 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги,однак вони не враховуються апеляційним судом, оскільки за своїм змістом є доповненнями до апеляційної скарги та подані без дотримання норм ЦПК України.

В судове засідання з`явилися представник АТ КБ «ПриватБанк»-адвокат Ювко В.О.. Від представника ОСОБА_1 -адвоката Малега С.О. надійшло клопотання про відкладення слухання справи, однак доказів поважності причин не надано,а відтак причини неявки не визнано судом поважними. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить витяг із програми Д-3 щодо доставки електронних листів та SMS (а.с.186-187) Також третя особа ОСОБА_2 повідомлений у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно із п. 2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Крім того, відповідно до ч.13 ст.128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем обрано не той спосіб захисту порушеного права.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2011року між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та ТОВ «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» укладено кредитний договір № КП461-Г з кінцевим терміном повернення 19.03.2041року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника 19 грудня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № КП 461-Г-ДИ3 квартири АДРЕСА_2 т.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року по справі № 201/5563/17 ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено, визнано припиненими (припинено правовідносини) за договором іпотеки № КП 461-Г-ДИ2 від 19.12.2012 року, № КП 461-Г-ДИ3 від 19.12.2012 року та договором поруки № КП461-Г-П2 від 19.12.2012 року укладеними між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» і ОСОБА_2 ..

10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М. були прийняті рішення про припинення обтяжень предмета іпотеки: про припинення іпотеки, зареєстрованої на підставі договору іпотеки № КП 461-Г-ДИ2 від 19.12.2012року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 ; про припинення обтяження, зареєстрованого на підставі договору іпотеки № КП461-Г-ДІ2 від 19.12.2012 року, укладеного між АТ КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_3 , номер запису про обтяження 22757218 (спеціальний розділ) .

24 жовтня 2017 року на підставі договору дарування право власності на квартиру АДРЕСА_2 набув ОСОБА_1 .

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року (яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 25 травня 2020 року) рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року про визнання припиненим правовідносин за договором іпотеки (майнової поруки) № КП 461-Г-ДИ2 від 19.12.2012 року, № КП 461-Г-ДИ3 від 19.122012 року та договором поруки № КП461-Г-П2 від 19.12.2012 року укладеними між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і ОСОБА_2 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 про припинення договору поруки та майнової поруки відмовлено.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.

Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд відновити за собою права іпотекодержателя шляхом поновлення з моменту вчинення первинних записів про обтяження нерухомого майна іпотекою та забороною на нерухоме майно, скасування записів про припинення іпотеки та обтяження від 10 жовтня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іпотечним договором від 19 грудня 2012 року .

Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачена можливість здійснення реєстраційних дій на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Тобто постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року (яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 25 травня 2020 року), якою було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено спірні записи, є правовою підставою для скасування спірних записів.

Проте, як було встановлено судом, позивач не звертався до державного реєстратора з такою вимогою, а у разі відмови уповноваженої посадової особи у вчиненні відповідних реєстраційних дій, заявник має право оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» обрало неналежний спосіб захисту свого права, звернувшись до суду з позовними вимогами про скасування записів про припинення іпотеки та обтяження від 10 жовтня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іпотечним договором від 19 грудня 2012 року, не надавши належних та допустимих доказів порушення його прав державним реєстратором, а тому висновок суду першої інстанції про обрання позивачем не ефективного способу захисту є правильним.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від

27 січня 2021 року у справі № 201/7425/18 та від 21 квітня 2021 року у справі № 638/3950/18 у подібних правовідносинах, що спростовує аргументи заявника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем статусу іпотекодержателя щодо спірної квартири, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки, але цим правом позивач не скористався.

Виключення запису про обтяження, зокрема, на підставі судового рішення саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Відповідно скасування такого судового рішення не спричиняє відновлення дії іпотеки. Якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом, то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване судове рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження. Тільки у такому випадку запис про іпотеку підлягає відновленню. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 24 жовтня 2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 набув ОСОБА_1 . Правомірність такого правочину позивачем не оспорювалася.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому не приймаються до уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те,що позивачем обрано не той спосіб захисту порушеного права та правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Судді: