Справа № 462/1642/23
УХВАЛА

31 березня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Я., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ-

встановила:

Представник ТзОВ «Львівгаз збут» Станько М. М. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за спожитий газ у розмірі 2 783, 67 грн, інфляційні втрати у сумі 369, 98 грн, 3% річних у сумі 137, 54 грн та судові витрати у розмірі 268, 40 грн.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу з додатками, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Як вбачається із матеріалів заяви про видачу судового наказу, розрахунок заборгованості здійснений з 11.08.2019 по 23.02.2022.

Заявник звернувся до суду із заявою 06.03.2023 року, тобто поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення боргу.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою ТзОВ «Львівгаз збут» про стягнення боргу із ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 163-165, 260 ЦПК України, суддя

постановила:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Д. Іванюк