У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29.03.2023 року м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В., перевіривши форму та зміст заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання особи обмежено дієздатною та встановлення опіки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежено дієздатною, встановити над нею опіку і призначити опікуна.

Дослідивши матеріали заяви, суддя вважає, що її слід залишити без руху, з огляду на наступне.

За умовами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ІV розділом цього Кодексу(окреме провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Конституційний Суд України у Рішенні від 1 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016 зазначив, що недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних із наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав.

Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її. Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд.

Однак, заявником ОСОБА_2 не зазначеного заінтересованою особою, що позбавить суд можливості викликати її в судове засідання.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною 1 статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Крім того, фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником). До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника).

Всупереч вищезазначеним вимогам закону ОСОБА_1 до заяви не додано доказів звернення до органу опіки та піклування з клопотанням про призначення його опікуном та не додано відповідне подання.

Враховуючи вищевикладене, заявнику необхідно надати суду подання органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою, або докази звернення з цього питання до органів опіки та піклування.

Статтею 39 ЦК України вказано, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 297 ЦПК України визначено,що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Натоміть заявником не викладено обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 саме хронічного стійкого психічного розладу, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Так, заявником не надано будь-яких документів на підтвердження підстав для її лікування, а з наданої довідки слідує, що остання страждає на загальні захворювання.

Будь-яких документів на підтвердження того, що остання страждає на будь-який психічний розлад до заяви не додано. Обмеження особи у здатності самостійно обслуговувати себе та потребування сторонньої допомоги не свідчать самі по собі про наявність саме психічного розладу.

Фізична хвороба може бути підставою для визнання особи інвалідом, надання такій особі постійного догляду, соціальних послуг відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», але не є підставою для визнання фізичної особи недієздатною, єдиною підставою для чого є саме стійкий психічний розлад особи.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин заяву про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків, шляхом подання заяви з дотриманням вимог п.2 ч.3 ст.175

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177,185, 294, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання особи обмежено дієздатною та призначення піклувальника - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення ним недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись не поданою та підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Василь Скорейко