ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1359/22Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/817/543/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Дикун С.І.

Суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу №597/1359/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Данильчук Назарій Богданович на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, ухваленого суддею Васильченко В.В., повний текст рішення складено 03 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від спільного шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2008 року, з нього вирішено стягувати в користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати з відповідачкою.

16 січня 2010 року ОСОБА_1 , уклав шлюб з ОСОБА_5 . Від спільного шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно судового наказу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2022 року, з нього вирішено стягувати в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання: дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Починаючи з 2010 року у нього змінився сімейний стан. Позивач має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей, на яких сплачує аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Вважає, що зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої дитини, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав всіх неповнолітніх дітей відповідача.

На підставі вищенаведеного просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 з 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Данильчук Н.Б., просить скасувати рішення Заліщицького районного суду 28.03.2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_8 на утримання сина з 1/3 частини заробітку щомісяця на 1/6 частину заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд неправильно оцінив всі обставини справи, не дослідив та надав неправильну оцінку доказам, не провів всебічний розгляд справи та прийняв незаконне рішення, яке не відповідає його інтересам та його іншим дітям.

Зазначає, що твердження суду в рішенні, що його матеріальний стан не змінився, спростовується свідоцтвами про народження дітей у новому шлюбі, судовим наказом про сплату аліментів на дітей від іншого шлюбу та розрахунком заборгованості з ДВС, де вказано, що в нього борг по сплаті аліментів в сумі 3534 грн. 76 коп.

Посилається, що зменшення розміру аліментів з 1/3 до 1/6 частини на утримання неповнолітньої дитини є розумним та не суперечитиме нормам матеріального права та буде справедливим балансом між захистом прав всіх його неповнолітніх дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить залишити без змін рішення суду першої інстанції. Посилається на те, що суд правильно зазначив, що укладення нового шлюбу та народження нових дітей жодним чином не є обставиною, які позивач не міг передбачити чи усунути. Їх син не повинен зазнавати утисків та обмежень через те, що його батька з`явилась інша родина та нові діти, оскільки потреби першої дитини нікуди не зникли, а навпаки зростають разом із нею. Вважає, що позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану.

Вважає, що позивач не довів суду та не надав відповідних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі ОСОБА_3 . Від спільного шлюбу з відповідачкою, народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2008 року з ОСОБА_1 вирішено стягувати в користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати з відповідачкою ОСОБА_3

ОСОБА_1 , 16 січня 2010 року уклав шлюб з ОСОБА_9 .. Від цього шлюбу у позивача народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно судового наказу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2022 року з ОСОБА_1 вирішено стягувати в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Із розрахунку заборгованості, проведеного Заліщицьким ВДВС у Чортківському району, вбачається, що станом на 06.02.2023 року борг по сплаті аліментів позивача становить 3534 грн. 76 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено суду та не надано доказів що існують реальні підстави для зменшення розміру аліментів. Суд вважав, що факт створення нової родини і народження нових дітей у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу.

Колегія суддів з даним висновком не може погодитися.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не повністю.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилися дві дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від іншого шлюбу з ОСОБА_9 .

Отже, у нього на утриманні перебувають на даний час, окрім сина від першого шлюбу, ще двоє дітей та дружина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дійшов висновку про те, що позивач не довів обставин, що внаслідок укладення іншого шлюбу та народження двох дітей у новому шлюбі змінилося його матеріальне становище, а тому зміна сімейного стану та народження двох дітей самі по собі, без доведення зміни матеріального стану не є підставою для зміни розміру аліментів на підставі положень статті 192 СК України.

З такими висновками суду колегія суддів не погоджується та вважає, що суд неправильно застосував норму статті 192 СК України, не зауваживши, що як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану є самостійними підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів за вимогами вказаної правової норми.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі з подібними правовідносинами №727/1599/22 у постанові від 14 грудня 2022 року (провадження №61-7814св22).

Окрім того, суд дійшов неправильних висновків про недоведеність позовних вимог в частині зміни матеріального становища у зв`язку з народженням двох дітей у іншому шлюбі.

Встановлено, що у другому шлюбі у ОСОБА_1 народилися доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно судового наказу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2022 року з ОСОБА_1 вирішено стягувати в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Із розрахунку заборгованості, проведеного ДВС вбачається, що борг по сплаті аліментів становить 3534 грн. 76 коп.

Обставини народження доньок відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції про те, що народження двох дітей не спричинило зміну матеріального стану позивача є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини очевидно потребують додаткових фінансових витрат, окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на дітей від другого шлюбу позивач сплачує аліменти згідно судового наказу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2022 року та має заборгованість по сплаті аліментів.

Отже, у даній справі суд безпідставно не встановив наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у зменшенні розміру аліментів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з підстав, передбачених п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Однак, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів із 1/3 до 1/6 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не можуть бути задоволені повністю.

Колегія суддів вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/3 частки всіх видів доходів позивача на 1/6 частку його доходів у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та суперечитиме його інтересам, враховуючи вік дитини та витрати на утримання дитини відповідного віку.

За вимогами частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки ним не доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/6 частки від його доходів. Відтак, апеляційний суд, враховуючи інтереси трьох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню із 1/3 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 до 1/4 частки його доходів.

Щодо посилання суду першої інстанції на висновки касаційного суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, а також щодо доводів відзиву на апеляційну скаргу в якій зазначені ці ж правові висновки, то колегія суддів звертає увагу на те, що у зазначених справах та справі, яка є предметом апеляційного перегляду, встановлено різні фактичні обставини.

Відповідно до вимог п.п.2 ч.1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Данильчук Назарій Богданович, задовольнити частково.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2008 року у справі 2-319/2008. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 червня 2023 року.

Головуюча: С.І. Дикун

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак