Справа № 280/1208/18
УХВАЛА

15 червня 2023 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Коваленко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачки ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Миколайчука П.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку, головуючий суддя Миколайчук П.В.

Судове засідання призначено на 15.06.2023.

15.06.2023, після завершення перебування судді Миколайчука П.В. на лікарняному, перед початком судового засідання судді було передано заяву ОСОБА_2 про відвід головуючого судді у даній справі. Підставами для відводу з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України заявником зазначено ті доводи, що головою Коростишівського районного суду Василенком Р.О. було протиправно, на думку заявника, визначено підсудність справи саме за Брусилівським районним судом, який не є найбільш наближеним до Коростишівського районного суду. Також вказують, що оскільки суддя Миколайчук П.В. до призначення на посаду судді працював прокурором та адвокатом, та, на думку заявника, має ділові (службові) зв`язки, взаємовідносини з колегами з Коростишівського районного суду, то це призводить до сумніву у безсторонності головуючого судді, враховуючи направлення справи до Брусилівського районного суду. Також вважає дивним той факт, що при автоматизованому розподілі даної справи брав участь один суддя, що також викликає сумніви в неупередженості головуючого.

Відповідно до ч. 1 ч. 3, ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід судді вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом в порядку письмового провадження.

Враховуючи вказане, оскільки заява про відвід передана суду лише 15.06.2023, тобто в день судового засідання, суд розглядає заяву в судовому засіданні з участю сторін.

В судовому засіданні 15.06.2023 відповідачка та її представник заяву підтримали, просили заяву задовольнити. Заяник уточнила, що про вказані в заяві обставини дізналася 09.06.2023 з мережі Інтернет.

Представник позивача та представник третьої особи проти заяви заперечили, вважаючи її необгрунтованою.

Вирішуючи по суті заявлений відвід, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Крім того, частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Враховуючи наведене, суд оцінює доводи заяви наступним чином.

Щодо протиправного, на думку заявника, визначення підсудності даної справи головою Коростишівського районного суду за Брусилівським районним судом Житомирської області після задоволення відводу судді Василенку Р.О., то вказана обставина не є такою, що об`єктивно може викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Миколайчука П.В., адже ч. 2 ст. 32 ЦПК України безальтернативно зобов`язує суд, якому передана справа в порядку ст. 31 ЦПК України, прийняти її до провадження. Тобто прийняття даної справи до свого провадження є обов`язком суду і незгода з цим процесуальним рішенням не є підставою для висновків про упередженість судді.

Щодо посилань заявника про роботу прокурором та адвокатом судді Миколайчука П.В. до призначення на посаду судді та твердження про наявність в зв`язку з цим ділових (службових) зв`язків з колегами то суд зазначає, що факт знайомства з суддями з інших судів жодним чином не перешкоджає виконанню суддею своїх обов`язків щодо незалежності, безсторонності і справедливості здійснення правосуддя як в даній, так і в інших справах, протилежні доводи є лише непідтвердженими припущеннями.

Щодо посилань відповідачки на «дивність» того факту, що при автоматизованому розподілі даної справи в Брусилівському районному суді брав участь один суддя, то підстави даної обставини зафіксовані в протоколі автоматизованого розподілу від 23.01.2023 (а.с.155 т. 2) в якому наведені підстави для виключення двох інших суддів Брусилівського районного осуду Житомирської області з авторозподілу в зв`язку перебуванням у відпустках в день реєстрації справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що викладені в заяві ОСОБА_2 аргументи не доводять існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Миколайчука П.В. у розгляді даної цивільної справи, тому суд приходить до висновку про необгрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст. ст. 36, 39, ст.40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Миколайчука П.В., заявлений відповідачем ОСОБА_2 у цивільній справі № 280/1208/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її оголошення, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя П. В. Миколайчук