КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/18057/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/2929/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач Приватне акціонерне товариство

«ДТЕК Київські регіональні електромережі»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді П`ятничук І.В., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2021 року ПрАТ«ДТЕК Київські Електромережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому з просило стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 8 716,69 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». За результатами аналізу оплати за спожиту електроенергію з`ясовано, що відповідачка користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, внаслідок чого заборгованість станом на 01.08.2021 за спожиту електричну енергію становить 6 649,47 грн, індекс інфляції та 3 % річних складають 2 067,22 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2022 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь на користь ПрАТ«ДТЕК Київські Електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 649, 47 грн та 3 % річних у розмірі 544, 23 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 522,99 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн, а всього 4 337,22 грн. 22 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає помилковими висновки суду про те, що їй надавалися послуги позивачем та вона користувалася електроенергією. Між сторонами відсутні договірні відносини та вона не зверталась до позивача з питання укладення договору про постачання електричної енергії. Додані до позовної заяви документи складені одноособово самим позивачем та матеріалами справи не містять документів про власника чи користувача квартири. Крім того, суд не звернув уваги на те, що позивачем додано до позову попередження про відключення електричної енергії від 06.07.2018, а тому розрахунок заборгованості є суперечливим, оскільки містить періоди, у який постачання електричної енергії вже не здійснювалось. Оскільки між сторонами відсутні грошові зобов`язання, строки сплати яких порушуються, стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого відкрито відповідний особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачем надавались послуги на будинок, в якому проживає відповідачка. Доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання відповідачки у квартирі.

Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «Київенерго».

Згідно розрахунку, складеного позивачем станом на 01.08.2021 заборгованість за електричну енергію становить 6 649,47 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка є споживачем послуг, проте не виконує належним чином зобов`язання щодо оплати за надані послуги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії, на час виникнення спірних правовідносин, регулювалися ст. 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 № 1357, Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357, були врегульовані відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, згідно яких позивач, як енергопостачальник, постачав електричну енергію в необхідних споживачу обсягах, а споживач мав оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами).

З 14.03.2018 правовідносини з постачання електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенегетики України № 312 від 14.03.2018.

Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

На виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019, який набув чинності 11.06.2017, загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13.11.2017 прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПАТ «ДТЕК Київські електромережі».

16.02.2018 проведена державна реєстрація ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», що вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

З 01.03.2018 послуги з електропостачання у місті Києві надає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», як правонаступник ПАТ «Київенерго».

Згідно підсумкового (завершального) розподільчого балансу ПАТ «Київенерго», ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» стало правонаступником частини майнових прав ПАТ «Київенерго», зокрема, з приводу отримання плати за постачання електроенергії.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким проводяться розрахунки за надані послуги з електропостачання у квартиру АДРЕСА_2 відкритий на ім`я відповідачки.

Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що суд не встановив власника вищезазначеної квартири чи користувача ОСОБА_1 не наводить доводів про те, що вона не є власником цієї квартири чи наймачем, не спростовує ту обставину, що особовий рахунок відкрито на її ім`я.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вимоги зазначених норм відповідачка спростовуючи факт отримання послуг від позивача, неналежність їй квартири, в яку надаються послуги тощо повинна надати докази на підтвердження своїх заперечень, проте будь - яких доказів відповідачкою не надано. Відтак, не надавши докази, відповідачка несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням нею процесуальних дій щодо подачі доказів.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 27.09.2014 складався акт звірки показників лічильника. З нарядів допуску від 13.03.2020, від 04.06.2020, від 24.06.2020, від 17.07.2020, вбачається, що відбулося самовільне підключення до електромережі після відключення. На час виконання робіт з відключення в електроустановках у квартирі знаходився споживач ОСОБА_2 . Відповідачка не зазначає в апеляційній скарзі будь - яких обставин про те, чому не було переоформлено особовий рахунок, якщо відповідачка вважає, що вона не має відношення до квартири, в яку надаються послуги.

Вказуючи на те, що розрахунок заборгованості є неправильним, відповідачка не надає своїх контрозранків та не зазначає з якими показниками лічильника чи з нарахуванням яких саме сум вона не згодна.

Відповідно до розрахунку абонент відключений від електропостачання з 17.07.2020 та з цього часу нарахування за послуги не здійснювалося.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що у розрахунок включено періоди, у які послуги з електропостачання не надавалися суперечить матеріалам справи.

Щодо наявності у матеріалах справи корінця попередження про припинення постачання електроенергії від 06.07.2018, то із зазначеного доказу не вбачається, що відключення відбулося, а у сукупності із іншими доказами про те, що відбулося самовільне підключення споживача до електромережі, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що позивач довів належними та допустимими доказами ту обставину, що послуги з електропостачання надавалися, проте не були сплачені.

ОСОБА_1 не надала будь - яких доказів не отримання послуг з електропостачання у зазначений позивачем період, а відключення від електропостачання навпаки є підтвердженням того, що такі послуги надавалися.

Відтак відповідачка має зобов`язання сплатити за послуги, які нею споживалися, та у такому випадку сама по собі відсутність договору, укладеного між сторонами у письмовому вигляді не звільняє неї від обов`язку сплатити за отримані послуги.

У копії особової картки споживача, яка є фактично розрахунком заборгованості зазначено як обсяг електричної енергії, яка споживалася відповідачкою у період з вересня 2014 року по 01.01.2019, проведені оплати за спожиту електроенергію, та наявність заборгованості, яка станом на 01.01.2019 становить 6 646,70 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість із сплати за спожиті послуги є грошовим зобов`язанням, судом правильно стягнуто заборгованість з урахування інфляційної складової та трьох відсотків річних.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 29.03.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук