1Справа № 335/1594/23 2-н/335/151/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2023 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши заяву Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком,
ВСТАНОВИВ:
На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом було направлено запит про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.
Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
За приписами пункту 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За змістом ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
У заяві Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 у сумі 8 860,55 грн. не зазначено за який саме період виникла заборгованість.
Разом з цим, з наданого заявником розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість згідно договору № 523/Д від 04.09.2018 року виникла з вересня 2018 року та станом на 31.12.2022 року сума боргу становить 8 860,55 грн.
Таким чином, з моменту виникнення у заявника права вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 пройшов строк, який перевищує позовну давність.
Заяву про видачу судового наказу було подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 22.02.2023 року.
Таким чином, заявник у своїй заяві про видачу судового наказу просить стягнути заборгованість, частина якої перебуває поза межами строків позовної давності.
Тобто із заявлених вимог заявника вбачається пропуск строку позовної давності, а також до заяви не додано доказів визнання боржником суми боргу за межами позовної давності.
Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.
ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.
Суддя зазначає представнику КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу, судом не підлягають дослідженню матеріально-правові аспекти можливості застосування позовної давності (переривання, зупинення перебігу позовної давності, застосування позовної давності до частини вимог, тощо).
При вирішенні заяв поданих в порядку наказного провадження про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд лише перевіряє чи з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Тобто досліджує питання безспірності заборгованості.
Таким чином обставини переривання боржником строку позовної давності не мають правового значення при вирішенні заяви про видачу судового наказу.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Враховуючи вищевикладене, стягувачем заявлено вимогу поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.
Зважаючи на наведені приписи чинного законодавства суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.
При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Тому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу КП «Запоріжремсервіс» не повертається.
Керуючись ст.ст. 163-166, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити Комунальному підприємству «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком.
Роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя В.О. Макаров