ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5354/23 Справа № 233/293/22 Суддя у 1-й інстанції - Наумик О.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 233/293/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2023 року, яке ухвалено суддею Наумик О.О. у м. Костянтинівка Донецької області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 29 листопада 2021 року, близько 12 год. 48 хв. в м. Костянтинівка в Донецькій області по вул. Ломоносова відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП ОСОБА_4 від отриманих травм померла.

Вказані обставини підтверджуються Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер: 0000846 від 29 листопада 2021 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 718845, Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_3 № 105 від 29 листопада 2021 року, результатом аналізу на вміст алкоголю в крові (сечі) ОСОБА_3 № 495/1 від 29 листопада 2021 року, Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_3 від 29 листопада 2021 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 23 грудня 2021 року, Висновком експерта № 422 від 13 грудня 2021 року та свідоцтвом про смерть потерпілої.

Як випливає з показів підозрюваного ОСОБА_3 , зафіксованих у протоколі допиту від 23 грудня 2021 року, останній свою вину в скоєнні ДТП визнав повністю.

Внаслідок ДТП мати потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 зазнала шкоди, у зв`язку з чим у неї виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Так, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6 000 грн.

З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 72 000 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування.

Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 72 000 грн.

Крім того позивач понесла витрати на поховання потерпілої у розмірі 15 630 грн., що підтверджується товарним чеком від 30 листопада 2021 року, виданим ФОП ОСОБА_5 на суму 8 400 грн. та товарним чеком від 30 листопада 2021, виданим ФОП ОСОБА_6 на суму 7 230 грн.

На підставі наведеного вище позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь 72 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої, 15 630 грн. страхового відшкодування витрат на поховання та судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на поховання у розмірі 15 630 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що чинним законодавством, зокрема ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено обов`язок страховика відшкодувати шкоду в межах страхового відшкодування.

Крім того апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів оплати послуг з надання професійної правничої допомоги, оскільки всі необхідні докази були надані позивачем суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь компенсації витрат на поховання в розмірі 15 630 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, 29 листопада 2021 року, близько 12 год. 48 хв. в м. Костянтинівка в Донецькій області по вул. Ломоносова відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП ОСОБА_4 від отриманих травм померла.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтян 2022 року, який залишено без змін ухвалою донецького апеляційного суду, ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , зокрема, 150 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дочки, позивач посилалась обов`язок страховика відшкодувати моральну шкоду в межах страхового відшкодування.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що питання відшкодування моральної втрати позивачу у визначеному нею розмірі вирішено чинним вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року у кримінальній справі № 233/61/22, яким цивільний позов ОСОБА_1 заявлений до ОСОБА_3 задоволений повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн., інших підстав для додаткового відшкодування стороною позивачки не заявлено.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що питання відшкодування моральної втрати позивачу у визначеному нею розмірі вирішено чинним вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року у кримінальній справі № 233/61/22, яким цивільний позов ОСОБА_1 заявлений до ОСОБА_3 задоволений повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. та вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача в цій частині, оскільки факт стягнення з винуватої у ДТП особи моральної шкоди не знімає з страхувальника обов`язку відшкодувати моральну шкоду в межах суми страхового відшкодування.

Посилання суду в даному випадку на те, що моральна шкода відшкодовується одноразово, та як наслідок не може бути стягнута зі страховика та з винної особи колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відшкодування страховиком моральної шкоди в межах суми страхового відшкодування та відшкодування винною особою моральної шкоди є деліктними відносинами, які поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та обов`язком винної у ДТП особи відшкодувати моральну шкоду, завдану смертю потерпілого.

Не пред`явлення ОСОБА_1 в кримінальному провадженні позову до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» не звільняє останнє від обов`язку відшкодувати моральну шкоду в межах суми страхового відшкодування, а свідчить про визначення позивачем розміру морального відшкодування, яке, на її думку, має бути стягнуте з винної у ДТП особи.

Щодо доводів відповідача, які наведені останнім як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, зокрема те, що відповідно до чинного законодавства України, відповідач не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування, колегія суддів зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди з ухваленням нового рішення по справі в цій частині про задоволення вказаних позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дочки в розмірі 72 000 грн.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

На підтвердження розміру витрат в суді першої інстанції на правничу допомогу стороною позивача надані Нотаріально посвідчена 03 грудня 2021 року довіреність (з правом передоручення), якою ОСОБА_1 уповноважила фізичну особу ОСОБА_7 представляти її інтереси у суді по факту події, що мала місце 29 листопада 2021 року, в результаті якої загинула її дочка ОСОБА_4 (а.с.30); Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж 594 від 03 грудня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» в особі керуючого партнера Мелех Дмитра Орестовича, з однієї сторони, і ОСОБА_1 , з іншої сторони (а.с.31-32); Додаток від 17 грудня 2021 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж 594 від 03 грудня 2021 року, укладений про те, що плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги на виконання Договору про надання професійної правової допомоги становить 3000 (три тисячи) грн за 1 (одну) годину роботи (а.с.33); Детальний розрахунок робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 11 січня 2022 року, складений про те, що на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж 594 від 03 грудня 2021 року Адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» надало ОСОБА_1 правничу (правовоу) допомогу, обумовлену Договором щодо захисту інтересів останньої шляхом підготовки та подання позовної заяви до АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у такому обсязі:

Правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі (1 година) - 3 000 грн.,

Опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем; формулювання правової позиції по веденню справи та вибір стратегії; аналіз судової практики (1 година) - 3 000 грн.;

Написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (в т.ч. сторонам) (4 години) - 12 000 грн.,

Загалом - 18 000 грн. (а.с.34);

Ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданий 13.01.2022 Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» адвокату Стефківському Володимиру Івановичу (а.с.35).

На підтвердження розміру витрат в суді першої інстанції на правничу допомогу стороною позивача надано Детальний розрахунок робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 12 квітня 2022 року складений про те, що на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж 594 від 03 грудня 2021 року Адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» надало ОСОБА_1 правничу (правовоу) допомогу, обумовлену Договором щодо захисту інтересів останньої шляхом підготовки та подання позовної заяви до АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у такому обсязі: правовий аналіз рішення суду (0,5 години) - 1 500 грн.; написання, підготовка, копіювання та надсилання апеляційної скарги з додатками в суд (1,5 години) - 4 500 грн.

Загалом - 6 000 грн. (а.с.105).

Надано Ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданий 13 квітня 2023 Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» адвокату Стефківському Володимиру Івановичу (а.с.104).

Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Наведене вище повністю узгоджується з твердженням скаржника про те, що суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції в сумі 15 000 грн.

Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, 21 листопада 2022 року у справі № 463/6544/20 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди та відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, з ухваленням нового рішення по справі в цій частині про задоволення вказаних позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дочки в розмірі 72 000 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції в сумі 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої та в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити в цих частинах нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дочки в розмірі 72 000 (сімдесят дві тисячі) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: