Справа № 366/2068/22
Провадження № 2/366/87/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 березня 2023 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого-судді Ткаченка Ю.В., при секретарі - Морозовій Я.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) в особі представника Шурубор Вячеслав Ігорович (далі представник позивача) звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович (далі Третя особа 1), Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович (далі Третя особа 2) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що 22 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем був вчинений напис № 2244 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № AG220837 від 22.07.2019 року в сумі 9993 грн. 08 коп.

Постановами приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича від 25.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64956043 та накладено арешт на грошові кошти позивача, а постановою від 15.04.2021 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стрипендію та інші доходи позивача

Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом.

З наведених вище підстав, позивач звертається до суду для захисту своїх прав та законних інтересів та просить суд:

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2244 вчинений 22 лютого 2021 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму кредитної заборгованості в розмірі 9993 грн. 08 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні вісім копійок);

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Ухвалою суду від 25 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін на 20 грудня 2022 року на 09 год. 00 хв. /а.с. 29-30/.

20 грудня 2022 року розгляд справи не відбувся через аварійне вимкнення електропостачання /а.с. 33/.

Розгляд справи відкладено на 24 січня 2023 року на 09 год. 30 хв.

28 грудня 2022 року до суду від Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомог, оскільки заявлені вимоги позивача не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розмірі.

28 грудня 2022 року до суду від Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. надійшов Відзив на позовну заяву, в якому просять суд відмовити в позові позивача, як необгрунтованого.

Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин /а.с. 61, 63/.

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомленні вчасно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шурубор В.І. в своїх позовних вимогах просять розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» заяв та клопотань не надіслали.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович заяв та клопотань до суду не надіслали.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 22 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем був вчинений напис № 2244 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 9993 грн. 08 коп. за період з 27.12.2019 року по 16.02.2021 року згідно Кредитного договору № АG6220837 від 22.07.2019 року, укладеного між боржником та ТОВ «ФК «Дінеро», право вимоги за яким відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 22-08/19 та Додаткової угоди № 7 від 27.12.2019 року зі змінами та доповненнями /а.с. 14/.

Постановами приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича від 25.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64956043, та накладено арешт на грошові кошти позивача, а постановою від 15.04.2021 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стрипендію та інші доходи позивача /а.с. 8, 9, 10, 11, 12/.

Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Відповідно до ст. 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 цього закону).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України№1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості.

Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні.

Із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 14 серпня 2019 року по справі №569/8884/17, вбачається, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 2.3 вищезазначеного Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таку вимогу позивач не отримувала. Лише після отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачу стало відомо про існування виконавчого напису, про звернення стягнення кредитної заборгованості в сумі 9 993 грн. 08 коп.

Відповідно до положень п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою вищого адміністративного суду від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №910/10374/17 від 21.09.2021 визначено, що, оскільки, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. На підставі вищевикладеного вбачається, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги щодо строків надіслання боржникові вимоги про сплату боргу та відсутність належних та допустимих доказів розміру заборгованості, а також виконавчий напис міг був вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору, що у своїй сукупності є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до повного задоволення в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 цього закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір, у розмірі 0,4% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2022 рік (дату подання позову) становить 992,40 грн.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), що підтверджується квитанцією № 7065-5337-1234-2077 від 17.11.2022, оригінал якої наявний у матеріалах справи /а.с. 1/.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано Договір про надання правової допомоги №б/н від 09.11.2022 року з додатком №1 від 09.11.2022 року до нього, акт №1 прийому передачі юридичних послуг, попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат від 09.11.2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 09.11.2022 року з описом наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, квитанцією до прибуткового касового ордера № 09/11-22 від 09.11.2022 року, ордером на надання правової допомоги серії СА № 1041102, свідоцтвом на зайняття адвокатськлю діяльністю серії ЧК № 000975, посвідченням адвоката № 957 від 01.08.2018 року, що підтверджується матеріалами справи /а.с. 18-25/.

Суд дослідивши зазначені докази, враховуючи співмірність зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, виходячи з відповідають реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають повному задоволенню, а саме в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 18, 630, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, ст.ст. 12, 81, 206, 211, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2244 вчинений 22 лютого 2021 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» суму кредитної заборгованості в розмірі 9993,08 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні вісім копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (, місце знаходжння: 04053, м. Київ вул. Кудрявський Узвіз,5Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений нею за подання позову судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (, місце знаходжння: 04053, м. Київ вул. Кудрявський Узвіз,5Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Іванківський районний суд Київської області.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Представник позивача: Адвокат Шурубор Вячеслав Ігорович, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», , місце знаходжння: 04053, м. Київ вул. Кудрявський Узвіз,5Б

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович , адреса: 76014, м. Івано-Франківськ вул. Коновальця Євгена,433 кім. 28-29

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович, адреса: 03035, м. Київ вул. Сурикова,3 корп.8-Б оф. 333

Суддя: Юрій ТКАЧЕНКО