П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Сливки С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2022 року (в частині стягнення витрат на правову допомогу) (у складі судді Гутій О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, та Дубенський відділ Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у грудні 2021 р.

Просив:

-визнати виконавчий напис від 07 вересня 2021 р., учинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 6343, таким, що не підлягає виконанню;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (надалі Товариство) на свою користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 4900 грн., а загалом 6362 грн.

На обґрунтування позовних вимог указав, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 07.09.2021 р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6343, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором у розмірі 31596 грн. у тому числі 9450 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21546 грн. - проценти за користування кредитом, 600 грн. за вчинення виконавчого напису.

Із оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що такий вчинено на кредитному договорі № 3355898 від 17.12.2020 р., який укладений між ОСОБА_1 і Товариством. Стягнення заборгованості проводиться за період із 16.01.2021 р. по 03.08.2021 р.

Договір укладений у простій формі, нотаріально не посвідчувався.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та не чинною у частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того, заборгованість за кредитним договором не є безспірною.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2022 р. позов задоволено: визнано виконавчий напис від 07 вересня 2021 р., учинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 6343 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства на користь ОСОБА_1 908 грн. у відшкодування судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 4900 грн.

Товариство просить скасувати це рішення у частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення у цій частині, яким у задоволенні цих вимог відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-позивачем не доведено обставин щодо розміру витрат на правничу допомогу, які суд першої інстанції визнав встановленими;

-Товариство доводить про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи в судове засідання, яке відбулося 16 березня 2023 р., не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, зокрема, Товариство було повідомлено шляхом надсилання електронного листа, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.141), представник Товариства зареєстрований у системі «Електронний суд» і всі документи до Закарпатського апеляційного суду надсилалися саме через цю систему.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін, із таких мотивів.

Стягуючи із Товариства на користь позивача правничу допомогу в розмірі 4900 грн., суд виходив із доведеності та обґрунтованості вимог у цій частині.

При цьому встановив, що відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 17.12.2021 р., акт надання послуг № 268 від 23.12.2021 р. і квитанцію до прибуткового ордера № 002 від 24.12.2021 р., згідно з якою позивачем сплачено 4900 грн. на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.26-31).

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (судових витрат) у зв`язку з розглядом цивільної справи № 303/10457/21 у суді першої інстанції ним подані такі докази: - акт наданих послуг № 268 від 23.12.2021 р. на загальну суму 4900 грн. (а.с.26); - квитанцію до прибуткового касового ордеру № 002 від 24.12.2021 р. на суму 4900 грн. (а.с.27); - договір № 268 про надання правничої допомоги від 17 грудня 2021 р. (а.с.30-31).

Відповідно до п.4.1. договору № 268 про надання правничої допомоги від 17 грудня 2021 р. за виконання умов даного договору клієнт сплачує гонорар у вигляді фіксованого розміру, який визначається у Додатку № 1 до даного договору (а.с.30 зворот).

Як видно з Додатку до договору № 268 від 17.12.2021 р., загальну вартість послуг адвоката було оцінено в розмірі 4900 грн. і цю суму сплачено позивачем, що підтверджується відповідною квитанцією.

Отже, позивачем належними та допустимим доказами доведено розмір своїх витрат на професійну правничу допомогу за здійснення всіх необхідних дій із метою забезпечення захисту прав і законних інтересів позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не спростовують доказів, наданих позивачем на обґрунтування наявності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, та зводяться до переоцінки доказів по справі.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» залишити без задоволення. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Судове рішення складено 27 березня 2023 р.

Судді: