Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6982/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Бабіч Т.Г.

представника відповідача

адвоката Стратілатова К.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

в с т а н о в и в :

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач з 2012 року по липень 2013 року проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. Стосунки були припинені за ініціативою відповідача у середині липня 2013 року, тобто, за кілька тижнів до народження дитини.

Як зазначено, ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина - ОСОБА_3 . Відповідач є його батьком, однак, 14.08.2013 він відмовився подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, пояснюючи це тим, що його нова дівчина цього не схвалить. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку частини першої статті 135 СК України. Від народження дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач, з моменту народження дитини, участі у вихованні не брав і фінансово не допомагав. Кілька разів відвідував на свята, а з кінця 2015 року взагалі перестав з`являтись. Наразі, життям, здоров`ям і навчанням дитини не цікавиться.

Позивачка також вказує, що у 2014 році вона зверталась до відповідача з проханням виплачувати аліменти у еквіваленті 50 дол. США, але він відмовився. Із 2016 року дитина потребує постійного лікування (2 рази на рік) очей, вартість якого становить близько 3500 гривень, станом на 2022 рік. Крім того, щомісяця потрібно купувати контактні лінзи, вартістю близько 600-700 гривень, станом на 2022 рік, та супутні медикаменти на суму близько 300 гривень. Значні кошти також витрачаються на окуляри (обслуговування, ремонт, заміну лінз/оправи або і придбання повністю нових).

Враховуючи зазначені вище обставини, позивачка просить суд:

-визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-внести зміни до актового запису № 973, який складено 14.08.2013, про народження дитини, ОСОБА_3 , та зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, а саме, зазначити батьком дитини громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 20.01.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Крім того, сторонам та третій особі визначено строк для подання заяв по справі.

15.02.2023 до суду надійшов письмовий відзив ОСОБА_2 , поданий його представником - адвокатом Стратілатовим К.Г., на позовну заяву. Як зазначено, він заперечує позовні вимоги у повному обсязі, а також заперечує будь-які обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, крім тих обставин, які визнані ним у цьому відзиві.

20.02.2023 позивачкою подано відповідь на відзив, у якому вона просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

23.02.2023 до суду надійшла письмова заява ОСОБА_2 , подана його представником - адвокатом Стратілатовим К.Г., про визнання позовних вимог у повному обсязі. Як зазначено, наслідки визнання позову, визначені ЦПК України, позивачу відомі та зрозумілі. Крім того, просить повернути ОСОБА_1 з державного бюджету частину судового збору, сплаченого у справі, у сумі 496 грн. 20 коп., оскільки вимоги позивачки визнані ним до початку розгляду справи по суті.

Під час судового засідання, враховуючи позицію відповідача про визнання ним позову у повному обсязі, думку представника відповідача, позивачки та її представника, які просили вирішити спір по суті та прийняти рішення відповідно до ст. 200 ЦПК України, - суд ухвалив про прийняття заяви сторони відповідача про визнання позову, відповідно до ст. 206 ЦПК України та розгляд справи по суті під час підготовчого провадження.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бабіч Т.Г. підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позові та з урахуванням доданих до нього доказів. Крім того, позивачка зазначила, що у свідоцтві про народження дитини, зокрема у відомостях про батька, зазначено її прізвище, а ім`я та по-батькові - відповідача. Також, звернула увагу на те, що вона не працює і не отримує ніякого заробітку. Утримувати дитину їй допомагають її батьки. Також просила задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти, оскільки вона сама утримувати сина не може. До того ж, вказала, що усі судові витрати, які вона понесла по справі, залишає за собою.

У судовому засіданні представник відповідача, ОСОБА_2 - адвокат Стратілатов К.Г., зазначив, що відповідачем був поданий відзив на позов, у якому він повністю заперечував проти задоволення позову. Разом з тим, на даний час позиція відповідача змінилася і він визнає позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, усі судові витрати, які поніс відповідач, він залишає за собою.

У судове засідання відповідач, ОСОБА_2 , не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку.

У судове засідання представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився. 02.02.2023 до суду надійшло клопотання начальника відділу Літовкіної Л.В., у якому зазначено, що при розгляді справи вина покладається за розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи та їхніх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції від 27.02.2016, батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 (а.с. 13).

Крім того, за відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (витяг № 6 від 21.10.2022), відомості про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, ОСОБА_4 , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто, за вказівкою матері, ОСОБА_1 (а.с. 15, 16).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2022/001377059 від 22.11.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, за однією ж адресою зі своєю матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 11, 14).

У ході судового розгляду також встановлено, що 12.08.2017 відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (актовий запис № 217), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 39 зворот). До того ж, за час перебування у цьому шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.11.2018 (а.с. 39).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені СК України.

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом щодо визнання відповідача ОСОБА_2 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Як визначено статтею 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У даній справі судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. При цьому, факт сумісного проживання сторони не оспорюють.

Стаття 125 СК України визначає походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері і батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частин першої-третьої статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 26 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Судом встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відповідача (сумісне проживання відповідача разом із позивачкою без реєстрації шлюбу до народження дитини в одному помешканні; визнання відповідачем дитини своєю). До того ж, як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі не заперечують, що відповідач є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У рішенні від 19.03.2019 Європейський суд з прав людини у справі «M. T. v. UKRAINE», № 950/17, § 23-24, вказав, що питання полягає не в діях держави, а в стверджуваній неналежності захисту національними судами приватного життя заявника у спорі між приватними сторонами. У справах такого типу має враховуватись справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. До того ж усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення. Стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись із життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд прийняв визнання відповідачем позову і встановив, що таке визнання не суперечить вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, з урахуванням наданих суду доказів, у суду не виникає сумнівів, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про встановлення батьківства.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 11.01.2023 у справі № 504/4181/17.

До того ж, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 №96/5, (далі - Правила) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Так, підпунктом 2.13.1 Правил встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

У пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Крім того, суд зауважує, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21)).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи позицію позивачки, наміри та бажання відповідача утримувати спільну з позивачкою неповнолітню дитину, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

До того ж, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, стягнення аліментів необхідно проводити з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що дитина мешкає разом з позивачкою та фактично перебуває на повному її утриманні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Сплачені позивачкою судові витрати по справі слід залишити за нею, враховуючи її заяву, викладену під час розгляду справи.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 200, 206, 259, 265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 (повторне) від 27.02.2016р., актовий запис №973 від 14.08.2013р.).

Внести зміни до актового запису №973, який складений 14.08.2013р. про народження ОСОБА_3 та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, а саме, - зазначити батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання цього судового рішення законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.03.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька