Житомирський апеляційний суд
Справа №293/461/23 Головуючий у 1-й інст. Проценко Л.Й.
Категорія Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Шевчук А.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 293/461/23 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівочки-Сад" про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Л.Й. Проценко у смт. Черняхів

в с т а н о в и в:

У березні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Дівочки-Сад», в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, а саме:

- №20/04-21-1 від 20.04.2021 та додаткової угоди №1 від 15.12.2021 до цього договору в розмірі 2 096 900 грн.;

- №01/08-22-1 від 01.08.2022 у розмірі 580 000 грн.;

- №16/08-22-1 від 16.08.2022 у розмірі 617 000 грн.;

- №07/12-21 від 07.12.2021 у розмірі 61 000 грн.

Також просив стягнути з відповідача судові витрати.

17.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівочки-Сад», а саме:

-кущі лохини, вік 3 роки - 3300 шт. (внесок від ОСОБА_3 ) залишковою вартістю 506 441 грн. 83 коп.;

- система поливу (крапельне зрощення 6 га) - 450 830 грн. 93 коп.;

- свердловина - 36 713 грн. 38 коп.;

- свердловина №2 - 109 007 грн.75 коп.;

- система автоматичного поливу (6га) - 319 529 грн.16 коп.;

- басейн - 142 892 грн. 32 коп.;

- поливальна станція - 62 341 грн. 34 коп.;

- система крапельного зрошення (12га) - 229 169 грн. 09 коп.;

- теплиця дерев`яно-дубова - 156 277 грн. 87 коп.;

- свердловина № 3 - 137 973 грн. 09 коп.;

- косарка-подрібнювач Puma-1810 в наборі з карданним валом - 52 418 грн. 50 коп.;

- саджанці чорниці щиткової сорт Borowka wysoka (18000 in) 2019 6 га - 766 635 грн. 46 коп.;

- кущі лохини ЛІБЕРТІ 7250 шт. - 518 148 грн. 78 коп.;

- кущі лохини Аврора 7250 шт. - 518 148 грн. 79 коп.;

- кущі лохини (20800 шт.) - 1 392 141 грн. 75 коп.;

- вагончик офісний 7x 3 - 316 350 грн. 78 коп.;

- вагончик офісний 10x3 - 207 207 грн. 19 коп.;

- холодильна камера 60 м2 - 67 850 грн. 88 коп.;

- склад господарський - 30 188 грн. 11 коп.

Заява мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за Договорами безвідсоткової поворотної фінансової допомоги та не повертає добровільно кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість. На думку позивача, вказані договори за своєю природою є договорами позики, а тому при вирішення спору необхідно керуватись положеннями ЦК, що регулюють відносини, що виникли з договору позики. Позивач вказав, що оскільки відповідач упродовж 7 календарних днів від дати отримання позичальником вимоги про повернення позики кошти не повернув, то на користь позивача підлягає стягненню:

- за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 20/04-21-1 від 10.04.2021 та додатковою угодою № 1 від 15.12.2021 до цього договору сума основного боргу у розмірі 1 796 900 грн

- за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 01/08-22-1 від 01.08.2022 сума основного боргу у розмірі 580 000 грн

- за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 16/08-22=1 від 16.08.2022 сума основного боргу у розмірі 617 000 грн

- за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 07/12-21 від 07.12.2021 сума основного боргу у розмірі 61 000 грн.

Загальна вартість заборгованості 3 054 900 грн.

Позивач наголошує, що за відсутності майна та власних коштів у відповідача не буде можливості виконати судове рішення. Дії відповідача, який ухиляється від виконання своїх зобов`язань за Договором, свідчать про його недобросовісну поведінку. Більш того, існує побоювання про намір відповідача уникнути відповідальності. Відчуження майна відповідачем під час розгляду справи в суді ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. Таким чином, з метою недопущення порушення прав позивача та з метою запобігання відчуження нерухомого майна, наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того зазначає, що ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про стягнення з ТОВ "Дівочки Сад" заборгованість у розмірі 2 040 226, 30 грн. Підставою звернення до суду стало неповернення вказаним товариством коштів, внесених як поворотна безвідсоткова фінансова позика. Сукупний розмір боргу за двома позовами становить 5 095 126 грн та судові витрати у сукупному розмірі 100 951 грн. Тому якщо позовна заява ОСОБА_3 буде задоволена раніше, ніж ОСОБА_1 , і у разі відсутності вжитих заходів забезпечення позову, ТОВ "Дівочки Сад" відчужить частину основних виробничих засобів та виникне ситуація, коли за рахунок наявного майна не буде можливості виконати рішення, постановлене як за позовом ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 . Обсяг майна, щодо якого подана заява про забезпечення позову дозволить у разі потреби якнайдорожче реалізувати майно в ході примусового виконання рішення. Обраний обсяг майна дасть можливість задовольнити вимоги усіх кредиторів за рахунок збереження найвищої сукупної цінності цього майна.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 викладена правова позиція, що у випадку подання позову про стягнення коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитись коштами, які знаходяться на його рахунках так і відчужити майно, яке знаходиться в його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення. Вказує, що виконання ухваленого у справі рішення у майбутньому може бути утрудненим чи неможливим. Також, зазначає, що ОСОБА_3 звернувся до цього ж суду із позовною заявою про стягнення із ТОВ «Дівочки-Сад» заборгованості у розмірі 2 040 226,30 грн. Підставою для звернення до суду із позовом стало неповернення цим товариством коштів, внесених як поворотна безвідсоткова фінансова позика. Сукупний розмір позовних вимог за обома позовами становить 5 095 126 грн., а також позивачі просять стягнути вже понесені судові витрати у сукупному розмірі 100 951 грн. Розмір судових витрат у ході розгляду справ судом може бути більшим. Позивач вказує, що у тому разі, якщо позов ОСОБА_3 буде задоволено раніше, ніж його, і в силу відсутності вжитих заходів забезпечення позову ТОВ «Дівочки-Сад» відчужить ту чи іншу частину основних виробничих засобів, та розпочнеться примусове виконання судового рішення, виникне ситуація, коли за рахунок наявного майна неможливо буде виконати повністю чи частково рішення, постановлене за позовом ОСОБА_3 та його ( ОСОБА_1 ). Невжиття заходів забезпечення позову поставить позивача у пряму залежність від результатів виконання іншого судового рішення. Судом першої інстанції також не враховано, що у разі не забезпечення позову відповідач матиме можливість у будь - який момент продати майно третій особі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено наявність обставин, які могли б свідчити про реальну можливість вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позову, а викладені в заяві доводи є лише непідтвердженими припущеннями позивача щодо можливого відчуження спірного майна. Саме лише припущення у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення необхідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

Разом з тим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів заявника та інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; у імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При встановленні виду забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи характер спору, що виник між сторонами, відсутність даних про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувавши обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник позовним вимогам, з урахуванням оцінки розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що позивач просить накласти арешт на майно, загальною вартістю 5 369 427 грн, при чому ціна позову становить 3 054 900 грн., отже заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач не є співмірними із ціною позову.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, посилається на аналогічний позов ОСОБА_3 про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 040 226,36 грн та безпідставно просить забезпечити свій позов з урахуванням вимог ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 звернувся до цього ж суду із позовною заявою про стягнення із ТОВ «Дівочки-Сад» заборгованості у розмірі 2 040 226,30 грн. та невжиття заходів забезпечення позову поставить позивача у пряму залежність від результатів виконання цього судового рішення колегія суддів оцінює критично, оскільки вказане грунтується на вимогах закону, а тому не може бути підставою для накладення арешту у даній справі. Ймовірність невиконання повністю чи частково рішення, постановленого за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є лише припущенням позивача, а сама лише наявність розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Дівочки-Сад» С.С. не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

Доводи представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції мав сам можливість забезпечити позов на суму вимог його довірителя (3 054 900грн) апеляційним судом не можуть бути враховані, оскільки з матеріалів справи вбачається, що майно, на яке заявник просить накласти арешт, стосується господарської діяльності ТОВ «Дівочки-Сад», та використовується в комплексі для вирощування лохини, чорниці за допомогою систем поливу та інших складових, які в сукупності становлять єдиний виробничий механізм, а тому виокремлення майна лише по відношенню до співмірності ціни позову може завдати шкоди господарській діяльності товариства у випадку його (майна) майбутньої реалізації для виконання рішення суду у разі можливого задоволення позову.

Виходячи із специфіки майна слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заявником не наведено обставин з посиланням на докази, які б свідчили про вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду, в тому числі і дій спрямованих на безпідставне витрачання ними коштів чи приховування майна та активів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, зокрема, ст. 149-153 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 19.06.2023.

Головуючий Судді