Справа № 727/1025/23
Провадження № 2-з/727/18/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 березня 2023 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці в складі: Головуючого судді Слободян Г.М., за участю секретаря судових засідань Вахнован Д.В розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Венерської Г.І про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 ) про визнання договору дарування квартири недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 ), провадження в якій відкрито згідно ухвали суду 20.02.2023 року.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Венерська Г.І скерувала до суду заяву про забезпечення позову. Посилається на те, що наразі власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 являється відповідачка, яка вправі на власний розсуд розпоряджатися ним, зокрема, шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування тощо. Водночас відчуження квартири третій особі, істотно ускладнить та практично унеможливить виконання судового рішення.

Стверджує, що ризик відчуження квартири є загрозою ефективному захисту та поновленню порушених прав та інтересів позивача.

Вважає за доцільне в забезпечення позову накласти арешт на квартиру із встановленням заборони суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо майна.

Таким чином, з метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачки, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на його користь, просить у порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 із встановленням заборони суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо майна.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів спричинить виникнення складнощів з виконанням судового рішення у даній справі.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Судом також враховано, що згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зі змісту ч. 1 ст. 154 ЦПК України слідує, що суд має право, однак він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 61-11274св18.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Венерської Ганни Іванівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 ) про визнання договору дарування квартири недійсним, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 із встановленням заборони суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо майна.

Копію ухвали направити до Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, Центру надання адміністративних послуг в м. Чернівці для відома та виконання та сторонам (їх представникам) по справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 діб, з дня її постановлення.

Суддя Слободян Г.М.