ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/2026/17 Номер провадження 22-ц/814/1474/23Головуючий у 1-й інстанції Труханович В.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Сурін С.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Суріна Семена Валерійовича

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року, ухвалене суддею Труханович В.В., повний текст рішення складено 15 липня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новобаварського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , Жовтневого районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання батьківства, в якій просив суд визнати його батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виключити з актового запису №747 від 16 жовтня 2014 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про ОСОБА_6 як батька дитини; внести до актового запису №747 від 16 жовтня 2014 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, як про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису №747 від 16 жовтня 2014 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в графі «прізвище» записати « ОСОБА_7 », в графі «по батькові» записати « ОСОБА_8 »; анулювати свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати нове свідоцтво про народження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до 2014 року він перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , з якою вели спільний побут, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного та планували народити дитину, але, їх стосунки погіршилися та вони припинили спілкування. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_5 . На той час відповідач не перебувала у шлюбі, а тому прізвище та по батькові її сина, а також дані про батька дитини були записані з її слів. Оскільки позивач припинив спілкування з ОСОБА_4 , то не знав про її вагітність, про існування сина дізнався лише після його народження. Спочатку ОСОБА_4 не заперечувала проти спілкування позивача з дитиною. Ним було проведено молекулярно-генетичне експертне дослідження, яким було встановлено, що ОСОБА_1 може бути біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ймовірність даної події складає 99,9999999%. На думку позивача, даний висновок підтвердив, що саме він є батьком дитини ОСОБА_5 . Вказані обставини і змусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої відповідачами у справі зазначає ОСОБА_9 , Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 та, не змінюючи підстав позову просить суд ухвалити рішення, на підставі якого визнати його батьком малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виключити з актового запису №747 від 16 жовтня 2014 року про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька дитини; включити до актового запису №6, номер актового запису №747 від 16.10.2014 року про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, як батька дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису №6, номер актового запису №747 від 16 жовтня 2014 року про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, у відомості про батька «ім`я» записати « ОСОБА_11 », прізвище « ОСОБА_7 », по батькові « ОСОБА_12 », у відомості про батька «дата народження» записати « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у відомості про батька «місце проживання» записати « АДРЕСА_1 »; внести зміни до актового запису №6, номер актового запису №747 від 16 жовтня 2014 року про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, у відомості про дитину «прізвище» записати « ОСОБА_7 », «по батькові» записати « ОСОБА_8 »; анулювати свідоцтво про народження дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати нове свідоцтво про народження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новобаварського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про визнання батьківства - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що всупереч вимогам ст. 12 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а отже суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання батьківства за недоведеністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сурін С.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з урахуванням уточнень, у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи позивачем неодноразово заявлялися клопотання про призначення медико-генетичної експертизи та судом було задоволено такі клопотання й призначено відповідні експертизи. Проте, відповідач навмисно, ігноруючи повідомлення суду та експертної установи про явку разом із дитиною для відібрання біологічних зразків, не отримувала їх, хоча знала про те, що у суді перебуває дана цивільна справа про визнання батьківства та те, що судом призначені експертизи ДНК. Вважає, що судом ніяким чином не було з`ясовано, чи навмисно відповідач ухилялася від явки до експертної установи для відібрання біологічних зразків, а навпаки, суд лише послався на те, що відповідач вказані повідомлення не отримувала. Звертає увагу, що позивачем наголошувалося суду про те, що відповідачу відомо про експертизу, проте, вона ухиляється від її проведення, тому відповідно ст. 109 ЦПК України є підстави для визнання факту батьківства, для з`ясування якого експертиза і була неодноразово призначена в межах розгляду даної справи. Вважає, що у зв`язку з умисними діями відповідача стосовно не отримання пошти та не з`явлення до експертної установи для надання зразків ДНК, позивач втратив своє право на підтвердження своїх доводів, на збирання відповідних доказів, які він не може зібрати сам, а суд при розгляді справи виходив лише з доводів відповідача. Посилаючись на відповідні правові висновки Верховного Суду, зазначає, що доказова цінність тесту ДНК переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорювання кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Казарінова А.А. просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року справу витребувано з суду першої інстанції (т.2 а.с. 196).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Суріна Семена Валерійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року (т.2 а.с. 201).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду, з повідомленням учасників справи (т. 2 а.с. 203).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду справу передано до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Дорош А.І, суддів Лобова О.А., Триголова В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2022 року справу прийнято до провадження, закінчено проведення підготовчих дій призначено справу до розгляду в приміщенні Полтавського апеляційного суду на 10.20 год. 29 березня 2023 року, з повідомленням учасників справи (т.3 а.с. 193).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду у справі цивільній на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.3 а.с. 197-199). Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_2 він познайомився у 2002 році. Приблизно з 2009 по 2011 роки вони разом проживали, потім розлучилися і довгий час не спілкувалися. 26.12.2013 року вони знову випадково зустрілися. На протязі двох тижнів вони зустрічалися, разом проводили час, підтримували інтимні стосунки. На початку січня 2014 року ОСОБА_2 повідомила, що вагітна. Однак, вона не могла чітко зазначити, хто є батьком дитини, оскільки у неї були сумніви щодо його батьківства. Під час вагітності позивач дбав про неї, хоча вони разом і не проживали. Коли народилася дитина, то інший хлопець, який міг бути потенціальним батьком дитини, зробив тест ДНК, який спростував його батьківство щодо дитини. Після чого тест ДНК було зроблено ОСОБА_1 і він підтвердив батьківство позивача щодо дитини. Після цього на протязі року позивач спілкувався з хлопчиком. Потім відповідач стала перешкоджати у його спілкуванні з сином. Згодом вона вийшла заміж і дитину було записано на її чоловіка, відповідача у справі ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Казарінова А.А. не погоджуючись з даною позицією позивача, зазначила, що зі слів ОСОБА_2 , починаючи з 2012 року, остання не підтримувала будь-які стосунки, у тому числі і інтимні, з ОСОБА_1 , а отже народжений 04.10.2014 року син ОСОБА_13 не може бути сином позивача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердив позицію відповідача ОСОБА_2 та пояснив, що він є рідним братом відповідача ОСОБА_3 . ОСОБА_2 - це дружина його брата. ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_15 у 2012 році. Приблизно півроку вони зустрічалися, а потім стали проживати разом. Коли ОСОБА_2 завагітніла, то брат увесь час дбав про неї, хоча вона відразу повідомила, що дитина може бути і не його. Після народження дитини ОСОБА_3 увесь час піклувався та дбав про сина. Згодом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружилися, вони і зараз проживають разом та виховують сина.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 . Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , батьками дитини ОСОБА_13 є: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_4 , про що 16.10.2014 року зроблено відповідний актовий запис №747. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України ( т.1 а.с. 7, т.2 а.с. 6-8).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 були внесені зміни відомості про визнання батьківства на підставі заяви матері і батька дитини, внесені зміни у відомості про дитину: прізвище ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_17 , по батькові ОСОБА_18 змінено на ОСОБА_19 ; у відомості про батька: прізвище ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_17 , ім`я ОСОБА_20 змінено на ОСОБА_21 , по батькові ОСОБА_12 змінено на ОСОБА_22 , дата народження: інформація відсутня, змінено на ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: інформація була відсутня, змінено на АДРЕСА_2 ; у відомості про матір: прізвище ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_17 (т.2 а.с. 6-8).

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 було надано суду копію висновку експертного дослідження №3-Д від 28.10.2015 року, який виконаний Науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром ГУ МВСУ в Харківській області, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію гр. ОСОБА_1 та зразка букального епітелію неповнолітнього ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_5 . Ймовірність даної події складає 99, 9999999%. (т.1 а.с. 10-18)

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що висновок експертного дослідження від 28.10.2015 року за №3-Д, на який посилається позивач як на доказ на підтвердження позовних вимог, не містить даних про те, що експерт був попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім того, у дослідницькій частині даного висновку зазначено, що експерту наданий конверт зі зразком букального епітелію неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (зі слів ОСОБА_1 ) (т.1 а.с. 10 зворот).

Отже, експертом не була достовірно встановлена особа, від якої відбирався зразок букального епітелію для проведення експертного дослідження від 28.10.2015 року за №3-Д.

На підставі викладеного, оскільки висновок експертного дослідження від 28.10.2015 року за №3-Д складений з порушенням норм діючого законодавства, суд першої інстанції визнав даний доказ недопустимим та не взяв його до уваги при ухваленні судового рішення.

Крім того, за клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалами суду від 26.10.2017 року та від 10.05.2019 року у справі була призначена судова медико-генетична експертиза, проведення якої доручалося експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, на розсуд якої ставилося питання: Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Однак, дана експертиза не була проведена у зв`язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_2 для відбору біологічних зразків.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач повідомлення про необхідність з`явитися для відібрання біологічних зразків не отримувала, вони були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с. 71, 182-183, 188-189).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК (2004 року) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК (2004 року), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч вимогам ст. 12 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а отже у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання батьківства слід відмовити за недоведеністю.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , після якого взяла прізвище ОСОБА_17 (т.2 а.с. 9-10).

24 грудня 2016 року до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 були внесені відомості про визнання батьківства на підставі «заяви матері і батька дитини про визнання батьківства від 24.12.2016 року», внесені зміни у відомості про дитину: прізвище ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_17 , по батькові ОСОБА_18 змінено на ОСОБА_19 ; у відомості про батька: прізвище ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_17 , ім`я ОСОБА_20 змінено на ОСОБА_21 , по батькові ОСОБА_12 змінено на ОСОБА_22 , дата народження: інформація по якій була відсутня - змінено на ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: інформація була відсутня - змінено на АДРЕСА_2 ; у відомості про матір: прізвище ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_17 . У графі «державна реєстрація народження проводиться»: відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу здоров`я) змінено на відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (т.2 а.с. 6-8).

Тобто, відповідно до проведених змін на день звернення ОСОБА_23 до суду першої інстанції з позовом про визнання батьківства (31 березня 2017 року), походження дитини від батька у актовому записі про народження визначено у відповідності до статті 126 СК України (24 грудня 2016 року).

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки на час звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом до актового запису про народження дитини внесені відомості про батька за заявою іншої особи про визнання батьківства, тобто до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 128 СК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №462//659/13-ц.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 4, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Суріна Семена Валерійовича - задовольнити частково.

РішенняЖовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новобаварського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про визнання батьківства - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов