Справа № 702/17/23
Провадження №2/702/64/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023

м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Нейло І.М.,

за участю секретарів Прилуцької О.І., Мусіч Ю.М.

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні Монастирищенського районного суду Черкаської області, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах яких діяв адвокат Шаровський С.А., звернулись до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» ( далі - ПрАТ "СГ "ТАС") про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Згідно позовних вимог позивач ОСОБА_2 просила стягнути страхове відшкодування моральної шкоди 14892 грн., позивач ОСОБА_3 просив стягнути страхове відшкодування. моральної шкоди 14892 грн. та страхове відшкодування витрат на поховання у сумі 44676 грн., позивач ОСОБА_4 просила стягнути страхове відшкодування моральної шкоди 14892 грн. Крім того ОСОБА_2 просила стягнути 20 000 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.5018 року близько 18 год. 50 хв. за адресою: Вінницька обл., Немирівський р-н, с.Зарудинці, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій автомобіль марки "ГАЗ 5201", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , зіткнувся з автомобілем марки "MERCEDES- BENZ 300 D", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Внаслідок даної ДТП, пасажир автомобіля марки "MERCEDES-BENZ 300 D", ОСОБА_7 , був госпіталізований із тілесними ушкодженнями до Немирівської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер. 16.11.2018 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та розпочато досудове розслідування. 21.10.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 29.10.2020 року було складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_7 є: дружина - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .. На час ДТП цивільна-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки "ГАЗ 5201", р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ "СГ "ТАС".

Ухвалою від 16.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

14.02.2023 до суду надійшов відзив від представника АТ "СГ "ТАС". Разом з відзивом представником відповідача подано наступні клопотання: 1) про зупинення провадження у справі; 2) про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 23.02.2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду

Ухвалою від 16.03.2023 клопотання представника позивачів - адвоката Лабика Р.Р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Ухвалою від 16.03.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача ПрАТ "Страхова група "ТАС" про зупинення провадження - відмовлено.

В судовому засіданні (в режимі ВКЗ) представник позивачів адвокат Лабик Р.Р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поданого клопотання просив розглянути справу без його участі.

Разом з цим, свої заперечення щодо позовних вимог представник виклав у відзиві, в якому посилається на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ 52» ОСОБА_5 на день ДТП була застрахована в ПрАТ "Страхова група "ТАС". За вказаною подією ДТП поліцією було порушено кримінальне провадження, за яким судове рішення не прийнято. 27.11.2020 року до ПрАТ "Страхова група "ТАС" представником позивачів було надіслано заяви про страхове відшкодування. За заявами ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були зареєстровані страхові справи та проведений попередній розрахунок страхового відшкодування згідно з яким ОСОБА_2 до виплати належить: 14 892,00 грн. моральної шкоди; ОСОБА_3 до виплати належить: 44 676,00 грн. на відшкодування витрат на поховання та 14 892,00 грн. - моральної шкоди; ОСОБА_8 до виплати належить: 14 892,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування призупинення строку на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування заявникам ПАТ "СГ "ТАС" зазначило відсутність вироку по кримінальному провадженню. Щодо стягнення 20 000 гривень витрат на правничу допомогу, вважає їх необґрунтованим, оскільки не підкріплені платіжними документами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.11.5018 року близько 18 год. 50 хв. за адресою: Вінницька обл., Немирівський р-н, с. Зарудинці, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій автомобіль марки "ГАЗ 5201", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , зіткнувся з автомобілем марки "MERCEDES- BENZ 300 D", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Внаслідок даної ДТП, пасажир автомобіля марки "MERCEDES-BENZ 300 D", ОСОБА_7 , був госпіталізований із тілесними ушкодженнями до Немирівської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер.

За даним фактом ГУНП в Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000503, яке закінчене, відносно водія ОСОБА_5 складено обвинувальний акт та матеріали за обвинувальним актом за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України направлено до Немирівського районного суду./а.с. 69/.

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування у зв`язку із смертю ОСОБА_7 є: дружина - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 , що не заперечується відповідачем та підтверджується, копією свідоцтва про шлюб від 28.04.2017 та копією свідоцтва про народження від 21.09.1990 р.н. /а.с. 18, 19/

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "ГАЗ 5201" р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ "СГ "ТАС", згідно Полісу № АМ/7433052 від 02.08.2018 року. Відповідно до Полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн. та шкоду заподіяну майну - 100 000 грн. (а. с. 70).

Листом від 23.11.2020 представник позивачів повідомив ПрАТ "СГ "ТАС" про настання дорожньо-транспортної пригоди, за участю забезпеченого за полісом транспортного засобу "ГАЗ 5201" р.н. НОМЕР_1 а також направив заяви від 23.11.2020 та 10.12.2020 на виплату страхового відшкодування. /а.с. 25-28/.

Листом від 08.12.2021 ПрАТ "СГ "ТАС" повідомило позивачів про призупинення розгляду справи, оскільки ПрАТ "СГ "ТАС" не має документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження також Страховику не відомо щодо набрання рішенням у такій справі законної сили. /а.с. 29/.

Спірні правовідносини в справі регулюються нормами права, які містяться в главі 82 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року за №199/1100/19.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини. При цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності або вироку суду не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

За змістом пункту 22.1. статті 22, статті 23 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку.

Згідно зі статтею 27 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Станом на даний час виплата страхового відшкодування відповідачем позивачам не проведена.

Статтею 27 Закону №1961-IV визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.3. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3 723,00 грн.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 44 676,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування.

Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 14892 грн. ( дружина та батьки померлого ).

Тому, вимоги позивачів в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 14892 грн. на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач ОСОБА_3 поніс витрати на поховання померлого у розмірі 52586 грн., що підтверджується товарним чеком на зазначену суму /а.с. 24/.

Виходячи з того, що загальний розмір такого відшкодування не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, що становить 44 676,00 грн. (12 х 3 723 ), до відшкодування належить сума в розмірі ліміту відповідальності страховика у розмірі 44 676 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_9 .

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що по кримінальному провадженню № 0000503 відсутній вирок суду, що унеможливлює встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності внаслідок ДТП, оскільки ст. 35 Закону №1961-IV не містить вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та в силу норм частини другої статт і 1167, частини п`ятої статті 1187 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, а тому відсутність у матеріалах справи доказів притягнення винної особи до кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження відносно неї, не означає відсутність її вини для цивільно-правової відповідальності, не може свідчити про відсутність страхового випадку та про відсутність підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачам шкоди в межах суми страхового відшкодування.

Оскільки представником позивачів разом з позовною заявою було подано до суду клопотання про продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то за таких обставин суд при ухваленні даного рішення не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, заявлених позивачами у позові та роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачі при поданні позову до суду були звільнені від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" ( , м. Київ, пр. Перемоги, 65) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, заподіяну смертю чоловіка ОСОБА_7 - у розмірі 14892 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" ( , м. Київ, пр. Перемоги, 65) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, заподіяну смертю сина ОСОБА_7 - у розмірі 14892 грн., та страхове відшкодування витрат на поховання у сумі 44676 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" ( , м. Київ, пр. Перемоги, 65) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, заподіяну смертю сина ОСОБА_7 - у розмірі 14892 грн.

Роз`яснити позивачам, що докази про витрати на професійну правничу допомогу, які заявлені до стягнення, необхідно подати до суду протягом 5 днів з дня проголошення рішення, в іншому разі - заява про розподіл судових витрат буде залишена без розгляду.

Стягнути з відповідача, Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"( , м. Київ, пр. Перемоги, 65), на користь держави судові витрати у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 24.03.2023 р.

Суддя І.М. Нейло