Справа №478/283/23
пров. №2/478/88/2023
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
29 березня 2023 року . Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Іщенко Х.В.,
за участі секретаря Григоренко Н.О.,
представника позивача адвоката Задерецького В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Представник позивача адвокат Задерецький В.А. звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстрований відповідач по справі, який є їйого сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній за вказаною адресою з 1999 року не проживає, проте не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, реєстрація відповідача в даному будинку створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю.
Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Задерецький В.А. позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові та просив розглядати справу за відсутності позивача та відповідача , які були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, судом відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив.
Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд вислухавши пояснення представника позивача адвокат Задерецького В.А., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Зокрема судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Володимирівської сільської ради замість договору купівлі - продажу від 09.08.82 року № 48 від 28.09.1999 року за № 22, за підписом сільського голови В.Н. Прошин. Реєстраційний напис на правовстановлюючому документі зареєстрований Казанківським БТІ за ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 355 від 23.12.1999 року начальником БТІ О.І.Єрмоленко.
В даному будинку з 22.09.1998 року зареєстрований відповідач ОСОБА_1 (член сім`ї власника житла), проте за місцем реєстрації не проживає з 1999 року, що підтверджується актом на предмет фактичного проживання, складеного 03.03.2023 року депутатом Володимирівської сільської ради Вишинським C.JI. за підписами сусідів ОСОБА_2 i ОСОБА_3 , затвердженого сільським головою П.Довгим , з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але з 1999 року за даною адресою не проживає.
В той же час реєстрація відповідача у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном.
Доказів наявності поважних причин непроживання відповідача в вищевказаному житловому будинку, створення йому перешкод у користуванні житлом, намагання останнього вселитися до нього, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Водночас, ст.405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема:
- члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником;
- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин відповідачем свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, відсутність між сторонами іншої домовленості щодо порядку та строків користування житлом, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Ухвалою суду про відкриття спрощеного позовного провадження позивачу у даній справі було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відтак, керуючись ст. 141 ЦПК України, оскільки рішення ухвалено на користь позивача, з відповідача необхідно стягнути в державний бюджет 1073,60 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 - 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою : АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог позивачу відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Казанківським районним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Повний текст рішення складено 29.03.2023 року.
Суддя : Х.В.Іщенко