Єдиний унікальний номер 341/502/23
Номер провадження 2-о/341/31/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Галицька міська рада Івано-Франківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка 02 квітня 2001 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла заявниці. Спадкодавиця ОСОБА_2 проживала разом з чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю належала земельна ділянка площею 1,0023 га, яка знаходиться на території Демешківської сільської ради. Заявниця звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на таку земельну ділянку виданий після смерті чоловіка спадкодавиці ОСОБА_3 . Заявниця подала позовну заяву до Галицького районного суду Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно. Проте, у позові їй відмовлено, оскільки потрібно встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_2 , так як суд установив, що ОСОБА_2 у 1990 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 . Вважає, що у державному акті допущена описка через тотожність імен, оскільки у всіх інших документах ОСОБА_4 ім`я вказане ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, заявниця просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належав державний акт на право приватної власності на землю, який виданий на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 від 12 вересня 2001 року.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання на 28 березня 2023 року.

У судове засідання з`явилась заявниця. Представник заінтересованої особи не з`явився, хоча повідомлений про розгляд справи під розпис.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Оскільки представник заінтересованої особи повідомлений про розгляд справи належним чином, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності останнього.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть від 02 червня 2009 року, серії НОМЕР_2 , яке видане Демешківською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).

Відповідно до копії заповіту від 02 квітня 2001 року, який посвідчений виконкомом Демешківської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 23, підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 на випадок своєї смерті, все належне їй майно заповіла ОСОБА_6 . Цей заповіт не змінювався і не відмінювався (а. с. 9).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 12 лютого 2016 року, серії НОМЕР_3 , заявниця після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а. с. 7).

Згідно зі змістом повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 09 серпня 1990 року, номер актового запису: 12 (а. с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 15 липня 1999 року, серії НОМЕР_4 , яке видане Демешківською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 13).

Згідно з копією довідки від 09 лютого 2023 року № 33, яка видана Демешківським старостинським округом № 5 Галицької міської ради, підтверджується, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 був однією і тією ж самою особою (а. с. 12).

Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю від 12 вересня 2001 року серії ІІ-ІФ № 042456 підтверджується те, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 1,0023 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Демешківської сільської Ради народних депутатів від 28 лютого 2001 року (а. с. 14).

Заявниця звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав.

З постанови державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 серпня 2022 року убачається, що нотаріус відмовила заявниці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що державний акт на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця її чоловіка ОСОБА_3 (а. с. 15).

Згідно з рішенням Галицького районного суду від 08 листопада 2022 року у позові ОСОБА_1 до Галицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності відмовлено повністю (а. с. 16-18).

Відповідно до змісту вищевказаного рішення позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,0023 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Демешківської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_3 , який був чоловіком спадкодавиці ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після його смерті.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 не довела та не надала доказів того, що саме ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_2 , оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб суд установив, що спадкодавиця ОСОБА_2 у 1990 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 . Суд не встановив, а позивачка не довела, що спірна земельна ділянка належала її покійному чоловікові ОСОБА_4 , оскільки державний акт на право приватної власності на землю від 12 вересня 2001 року серії ІІ-ІФ № 042456 виданий на ім`я ОСОБА_3 (далі Державний акт).

Заслухавши заявницю, надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та заявленим вимогам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про становлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження народження, якої в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Приписи пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України свідчать про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №464/6696/20.

Отже, розглядаючи заяву ОСОБА_1 суд не вирішує питання тотожності особи ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Щодо належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , державного акта на право приватної власності на землю, який виданий 12 вересня 2001 року на ім`я ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Зазначений Державний акт як документ, який посвідчує відповідне право власності особи на земельну ділянку, виданий лише у вересні 2001 року. При цьому ОСОБА_4 помер у 1999 році.

З огляду на викладене, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 у 1999 році правовстановлюючий документ, тобто Державний акт, виданий у 2001 році, не існував взагалі, а тому такий не міг належати спадкодавцю.

Підсумовуючи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 по суті.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити про те, що під час розгляду цієї справи суд не вирішує питання щодо наявності/відсутності у ОСОБА_4 на час відкриття спадщини відповідного права на земельну ділянку площею 1,0023 га, про яке зазначено у Державному акті.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більш як десять днів.

Керуючись ст. 13, 76-78, 223, 259, 265, 268, 293, 315, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Галицька міська рада Івано-Франківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2023 року.

Учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

заінтересована особа Галицька міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження за адресою: вул. Площа Волі, 1, м. Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ