1Справа № 335/724/23 2/335/823/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Стеценко А.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді від 26.01.2023 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

10.02.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, шляхом подання квитанції про доплату судового збору у розмірі 81 грн. 20 коп.

Ознайомившись матеріали заяви, суд доходить наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Статтею 187 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково.

За приписами статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», реєстрація місця проживання внутрішньо переміщеної особи здійснюється компетентним органом із видачею довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом було зроблено запит зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2

15.03.2023 з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача-фізичної особи, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно відомостей в ДМС зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

29.03.2023 з Національної соціальної сервісної служби України до суду надійшла інформація, з якої вбачається, що станом на 23.03.2023 згідно даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації, яка міститься на офіційній сторінці Запорізької міської ради: https://https://zp.gov.ua/uk/page/perelik-vulic-mista-zaporizhzhya, вул. Фортечна територіально відноситься до Олександрівського району м. Запоріжжя та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами та те, що відповідач фактично проживає як внутрішньо переміщена особа на території Олександрівського району м. Запоріжжя, вважаю, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України передбачено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами та те, що позивач виявила бажання звернутися до суду за місцем проживання відповідача, вважаю за необхідне вищезазначений позов передати за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя.

Керуючись ст. ст. 27,28, 30, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Суддя А.В. Стеценко