Справа № 450/3647/22 Провадження № 2/450/327/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просила стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Мотивувала свої вимоги тим, що 23 вересня 2005 року між сторонами укладено шлюб, від якого у них народилися діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з 2020 року їх спільне життя ускладнилося, почали виникати конфлікти і вони перестали проживати разом, спільного господарства не ведуть. З 02 березня 2022 року по липень 2022 року вона з дітьми проживала в Німеччині. З вересня 2022 року діти продовжують навчання в Підберізцівському ліцеї ЛМР. Зазначає, що діти перебувають на її утриманні, Згоди між сторонами щодо сплати аліментів досягнуто не було, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися з відповідним позовом до суду. Вказала, що на утриманні відповідача відсутні інші неповнолітні діти. Крім того, дитина ОСОБА_5 має вроджену ваду серця і є дитиною з інвалідністю, що вимагає посиленого догляду, покращеного харчування та додаткових витрат на лікування. Відповідач має високооплачувану роботу, зареєстрований як фізична особа-підприємець, для ведення підприємницької діяльності уклав договір оренди обладнання з ПП «Галич Авторемонт», у зв`язку з чим може надавати утримання своїм дітям в розмірі, достатньому для забезпечення їх гармонійного розвитку. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, орієнтовний розмір яких складає 6600 грн. Просила витребувати у ГУ ДПС у Львівській області та Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області докази.

08 листопада 2022 року від представника позивача ОСОБА_3 . Кожан- ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою судді від 28 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 28 листопада 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду.

08 грудня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 подала до суду клопотання, у якому просила витребувати у Головного управління ДПС у Львівській області інформацію щодо обсягів задекларованих доходів ФОП ОСОБА_4 з наданням засвідчених копій поданих ним декларацій про доходи за 2020-2022 роки.

Ухвалою від 08 грудня 2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів залишено без задоволення.

23 грудня 2022 року до суду від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки діти спільно постійно проживають з відповідачем та перебувають на його утриманні за адресою АДРЕСА_1 . Зауважив, що вказана квартира належить відповідачу на праві приватної власності. Крім того, відповідач постійно здійснює оплату комунальних платежів за надання комунальних послуг в квартирі. Позивач, в свою чергу, з 2018 року більшу частину часу проживає за кордоном і періодично відвідує дітей за місцем їх постійного проживання за згаданою адресою. Так, позивач згідно акту обстеження умов проживання від 16 серпня 2022 року за згаданою адресою не проживає. Діти здобувають освіту в Підберізцівському ліцеї ЛМР поблизу місця проживання. Вказав, що будь-яких заходів досудового врегулювання спору між сторонами не здійснювалося, а відповідач з власної ініціативи повністю забезпечує дітей, а також частково забезпечує позивача після її повернення в Україну. Будь-яких доказів понесення позивачем витрат на утримання дітей не надано, а запропонований розмір аліментів є надуманим і спрямований на збагачення позивача. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, повідомив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18000 грн., які просив стягнути з позивача. До відзиву на позовну заяву додав письмове опитування учасника справи, а також клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 26 грудня 2022 року постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

12 січня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення доказів.

20 січня 2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення на подані представником відповідача письмові докази, заява про виклик свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також відповідь на відзив, у якому вона зазначила, що акт обстеження умов проживання від 16 серпня 2022 року складено в період відсутності позивача та дитини ОСОБА_5 в житлі. Крім того, сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підписалися в цьому акті, подали до Лисинецької сільської ради заяви про відкликання своїх підписів. Вказана квартира перебуває у спільній сумісній власності сторін, оскільки набута ними під час шлюбу. Зауважила, що позивач не проживає більшу частину часу за кордоном з 2018 року, оскільки тимчасово здійснювала виїзд за межі України. З 02 березня 2022 року позивач з дітьми проживала в Німеччині. 11 липня 2022 року вона привезла в Україну дитину ОСОБА_6 , залишивши 2000 грн. на її утримання. В серпні 2022 року вона разом з дитиною ОСОБА_5 перебувала на оздоровчому відпочину в Італії. В подальшому 19 вересня 2022 року позивач з дитиною ОСОБА_5 повернулись в Україну. Зазначила, що відповідач лише частково приймав участь в утриманні дітей. Вказала, що з жовтня 2022 року між сторонами неодноразово обговорювалося питання щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання дітей. Заперечила проти стягнення з позивача витрат на правову допомогу. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. До відповіді на відзив додала відмову позивача від письмового опитування учасника справи.

25 січня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він зазначив, що відповідач з дітьми проживає за вищезгаданою адресою, а заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 13 січня 2023 року про відкликання підписів є сумнівними. Зауважив, що згадана квартира придбана за спільні кошти сторін. Будь-яких доказів на спростування обставин постійного проживання позивача за кордоном з 2018 року стороною позивача не надано. Будь-яких належних доказів на підтвердження витрат, понесених позивачем на утримання дітей, не надано. Враховуючи викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Протокольною ухвалою від 01 лютого 2023 року подані сторонами докази долучені до матеріалів справи, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

14 березня 2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів.

16 березня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли клопотання про зобов`язання позивача надати відповіді на заяву про письмове опитування, а також клопотання про витребування у Державної прикордонної служби України доказів.

Протокольною ухвалою від 16 березня 2023 року у задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_2 про зобов`язання позивача надати відповіді на заяву про письмове опитування та про витребування у Державної прикордонної служби України доказів відмовлено.

29 березня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, у яких він зазначив про відсутність правових підстав для стягнення аліментів, оскільки діти проживають спільно з відповідачем в квартирі, яка належить йому на праві приватної власності. Покази свідка ОСОБА_11 варто оцінювати критично, оскільки він є вітчимом позивача, а тому упереджений і необ`єктивний. Зауважує, що позивач з 2018 року більшу частину часу проживає за кордоном. Крім того, відповідач добровільно утримує дітей та оплачує комунальні послуги. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача Кожан-Юрдига О.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, а також надала аналогічні показання. Просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив та письмових поясненнях, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 вересня 2005 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 06 жовтня 2022 року.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21 вересня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 19 лютого 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, стверджується, що сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З акту обстеження житлово-побутових умов від 13 лютого 2019 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 встановлено, що місце проживання позивача з 22 травня 2017 року зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Обставини реєстрації місця проживання позивача та дітей за вказаною адресою підтверджуються також відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади №№ 012681-ЛЛ, 012678-ЛЛ, 012674-ЛЛ від 03 листопада 2022 року.

Варто зауважити, що покликання сторони відповідача на ч. 3 ст. 199 СК України є безпідставними, оскільки такою передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Водночас, нормами СК України не встановлено такої обов`язкової умови для наявності права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, як проживання дитини з матір`ю чи батьком окремо від іншого з батьків.

Слід зазначити, що проживання батьків та дитини за однією адресою та проживання однією сім`єю є різними поняттями, які мають відмінні між собою правові наслідки. У даній справі спірні правовідносини пов`язані з матеріальним забезпеченням неповнолітніх дітей сторін. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказала, що стягнення аліментів на підставі рішення суду необхідне для забезпечення їм належних умов розвитку. Тобто, вказані обставини свідчать про те, що сторони не дійшли згоди щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, а позивач, скориставшись наданим їй правом, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. При цьому, проживання дітей та відповідача за однією адресою жодним чином не може обмежити право на стягнення аліментів за рішенням суду.

Крім того, періодичне або тимчасове перебування особи за кордоном не може бути підставою для висновку про те, що вона постійно не проживає за місцем реєстрації проживання. Наявність самої по собі реєстрації місця проживання у встановленому законом порядку підтверджує постійне проживання особи за відповідною адресою.

Відповідачем, при цьому, не доведено належними та допустимим доказами, що позивач не проживає за місцем реєстрації проживання. Не надано суду інформації про те, що сторона відповідача зверталася з позовом до суду про визнання позивач такою, що втратила право користування житлом, доказів зняття її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою тощо.

Покликання сторони відповідача про довготривале перебування позивача за кордоном з 2018 року не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами. Крім того, в межах встановлених цивільним процесуальним законодавством процесуальних строків сторона відповідача не зверталася з відповідним клопотанням про витребування доказів на підтвердження періодів перебування позивача за межами України. Клопотання про витребування у ДПС України доказів щодо періодів перебування позивача за межами України, подане 16 березня 2023 року стороною відповідача з пропуском строку, передбаченого ч. 3 ст. 83 ЦПК України.

Щодо акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16 серпня 2022 року слід зазначити, що такий є сумнівним. Так, такий підписаний особами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_8 підтвердити, що підписали вказаний акт, не ознайомлюючись з його змістом. В подальшому після того, як позивач принесла їм підписаним ними акт, вони звернулись до органу місцевого самоврядування з заявами про відкликання їхніх підписів.

В матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_8 від 13 січня 2023 року про відкликання їхніх підписів з вищезгаданого акту у зв`язку з наданням відповідачем недостовірної інформації, яка відображена в акті.

Свідок ОСОБА_13 також підтвердила, що сторони проживають за згаданою вище адресою близько 10 років.

Свідок ОСОБА_8 повідомила також, що вдень вона не бачить відповідача за місцем проживання, ввечері він їде додому. Періодично, близько двох разів на тиждень вона бачить, що відповідач їде додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що є вітчимом позивача. Вказав, що відповідач інколи є за місцем проживання, а інколи його немає. Позивач забезпечує дітей. Щодо забезпечення дітей відповідачем йому невідомо. Зі слів позивача йому відомо, що відповідач коштів на дітей не надає. З березня 2022 року позивач їздила за кордон працювати і в цей час діти перебували з відповідачем. З слів дітей та позивача йому відомо, що відповідач протягом 6 місяців періодично живе в квартирі.

Суд критично ставиться до покликань представника відповідача ОСОБА_2 щодо упередженості та необ`єктивності показів свідка ОСОБА_10 . Такі твердження є домислами, оскільки не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, а будь-яких сумнівів правдивості наданих свідком показів у суду не викликано.

У відповідності з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Витягом з стац. карти № 13778 стверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на лікуванні в дитячому кардіохірургічному відділенні Львівської обласної клінічної лікарні з 08 листопада 2008 року по 23 грудня 2008 року з діагнозом «природжена вада серця перимембранозний дефект міжшлуночкової перегородки, субаортальний гребінь».

З витягу із стацкарти № 2290 вбачається, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обстеженні та лікуванні з 29 січня 2015 року по 04 лютого 2015 року у Дитячому кардіохірургічному відділенні Львівської обласної клінічної лікарні з діагнозом «Природжена вада серця Перимембранозний дефект міжшлуночкової перегородки. Корекція в 2008 році. Недостатність трикуспідального клапана ІІ ст. Недостатність клапана легеневої артерії І ст. ХСН І ст.».

Медичним висновком № 4/5 про дитину-інваліда віком до 18 років від 10 лютого 2015 року дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано дитиною з інвалідністю.

З витягу із стацкарти № 1187 вбачається, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обстеженні та лікуванні з 18 січня 2017 року по 26 січня 2017 року у кардіохірургічному відділенні Львівської обласної клінічної лікарні з діагнозом «Природжена вада серця Перимембранозний дефект міжшлуночкової перегородки. Корекція в 2008 році. Недостатність трикуспідального клапана ІІ ст. Недостатність клапана легеневої артерії І ст. ХСН І ст.».

Витягом із стацкарти № 2140 стверджується, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обстеженні та лікуванні з 28 січня 2019 року по 31 січня 2019 року у кардіохірургічному відділенні КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» з діагнозом «Природжена вада серця Перимембранозний дефект міжшлуночкової перегородки. Корекція в 2008 році. Недостатність трикуспідального клапана ІІ ст. Недостатність клапана легеневої артерії І ст. ХСН І ст.».

Вказаний діагноз підтверджується консультативним висновком від 24 грудня 2020 року.

Медичним висновком № 15/3 на дитину-інваліда віком до 18 років від 20 січня 2021 року встановлено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю.

З довідок Підберізцівського ліцею Львівської міської ради №№ 299, 301 від 03 листопада 2022 року вбачається, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 навчаються в вказаному навчальному закладі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Абзацом 3 частини 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2833 грн.

Таким чином, суд вважає, що справедливим та достатнім для забезпечення належного життя та розвитку дітей буде визначення аліментів у рекомендованому ст. 182 СК України розмірі, а саме 2833 грн. на кожну дитину.

Суд прийшов до такого висновку, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини справи, а також те, що стороною позивача не подано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру доходів відповідача, а він, заперечуючи запропонований позивачем розмір аліментів, також не покликався на будь-які документальні підтвердження його рівня доходів та майнового стану.

Подані сторонами фіскальні чеки про придбання товарів та послуг є неналежними доказами, оскільки з таких неможливо встановити особу, яка такі товари та послуги купляла. Крім того, невідомим є призначення придбаних товарів та послуг, їх використання безпосередньо дітьми та придбання таких в їх інтересах.

Аналогічні висновки суд робить і щодо квитанції № 41398471 від 16 вересня 2022 року та підтвердження бронювання № 01002454 від 10 серпня 2022 року.

Так, вказана квитанція видана на придбання позивачем смартфону «Apple Iphone 11 128 GB Purple» вартістю 599,99 Євро. Водночас, призначення даної покупки та її кінцевого власника встановити з наявних доказів неможливо.

Підтвердження бронювання № 01002454 від 10 серпня 2022 року видане на позивача. У такому не вказано кількість осіб, які отримуватимуть відпочинкові послуги з позивачем, не ідентифіковано таких осіб.

За ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2833 грн. на кожну дитину, щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня звернення з позовом до суду 03 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 88, 89, 137, 141, 247, 430 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 150, 155, 180, 181, 182, 184 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2833 грн. на кожну дитину, щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня звернення з позовом до суду 03 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 березня 2023 року.

Суддя Мусієвський В.Є.