Номер провадження: 22-ц/813/1322/23
Справа № 519/783/16-ц
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року, постановленогопід головуванням судді Барановської З.І., у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідачів на заборгованість за кредитним договором № 463-554ДОУ 1Н від 28 квітня 2006 року в сумі 15 694, 22 доларів США та пеню в сумі 165 331, 27 грн., а також заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2007 року у сумі 4 368, 23 доларів США та пеню в сумі 46 017, 42 грн., а всього заборгованість - 20 062, 45 доларів США та 21 1348, 69 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що між акціонерним комерційним інноваційним банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір від 28 квітня 2006 року № 463-554 ДОУ 1 Н, відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 30 тис. доларів США строком до 28 квітня 2021 року.

Також між банком та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2007 року, згідно з яким позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 10 тис. доларів США строком до 28 лютого 2017 року.

Виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами було забезпечено іпотекою нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_4 та майновим поручителям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, на момент його смерті існувала заборгованість за вказаними кредитними договорами.

Позивач зазначав, що дізнався про смерть позичальника 02 квітня 2008 року та одразу направив на адресу Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області вимогу до спадкоємців про погашення боргу спадкодавця. Вказував, що спадкова справа щодо майна померлого не відкрита, проте з розрахунку заборгованості слідує, що спадкоємці сплачували заборгованість за кредитами до 27 листопада 2014 року, однак вимоги банка у повному обсязі не задоволені.

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Не погодившись з заочним рішенням суду, АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки суду про те, що спадкоємці померлого боржника не прийняли спадщину не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до матеріалів справи відповідачі проживали з позичальником за однією адресою та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину.

Відзиву до суду надано не було.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - змінено в його мотивувальній частині, викладено мотивувальну частину судового рішення в редакції даної постанови, та залишено без змін в його резолютивній частині.

Не погодившись з судовими рішеннями, АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з касаційною скаргою на заочне рішенням Южного міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року.

Постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду провадження у справі прийнято до провадження та справа призначена до розгляду.

Учасники справи про призначене судове засідання на 06 червня 2023 року були сповіщені належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 240-241, 249-250 т. 1).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (14 червня 2023 року).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28 квітня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 463-554 ДОУ 1 Н, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 30 тис. доларів США строком до 28 квітня 2021 року (а.с. 5-13 т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

від 28 квітня 2006 року № 463-554 ДОУ 1 Н у той же день між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 41-45 т. 1).

28 лютого 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 10 тис. доларів США строком до 28 лютого 2017 року (а.с. 20-29 т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту від 28 лютого 2007 року № 0 у той же день між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 28 лютого 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 45-50 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 57 т. 1).

02 квітня 2008 року АТ «УкрСиббанк» через Южненську міську державну нотаріальну контору Одеської області подало вимогу до спадкоємців ОСОБА_5 про погашення нарахованої станом на 28 березня 2008 року заборгованості за кредитним договором від 28 квітня 2006 року № 463-554 ДОУ 1 Н в сумі 32 573,44 доларів США та за договором про надання споживчого кредиту від 28 лютого 2007 року № 0 в сумі 10 310,72 доларів США (а.с. 58-59 т. 1).

16 травня 2008 року Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області на звернення АТ «УкрСиббанк» надано відповідь про відсутність відомостей щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та звернення спадкоємців з заявами про прийняття спадщини (а.с. 60 т. 1).

Квартира

АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 січня 1998 року Фондом комунального майна Южненської міської ради Одеської області на підставі розпорядження органу приватизації від 19 січня 1998 року № 979, належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (частка кожного дорівнює 1/4 частині) (а.с. 53 т. 1).

З 03 серпня 1993 року у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_4 (до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )(а.с. 162 т. 2).

За інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначені особи (крім померлого ОСОБА_4 ) були зареєстровані за вказаною адресою на момент смерті ОСОБА_4 , а також на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України (у редакції на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12.

Вирішуючи спір, судом встановлено наявність порушеного права (наявність непогашеної спадкодавцем заборгованості за кредитними договорами), факт прийняття спадщини відповідачами після смерті позичальника ОСОБА_4 в порядку ст. 1268 ЦК України, наявність спадкового майна у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Банк в свою чергу звернувся до нотаріуса, протягом встановлено строку передбаченого ст. 1282 ЦК України (а.с. 58-60 т. 1).

Відповідно до розрахунків банку, заборгованість за кредитним договором № 463-554 ДОУ 1 Н на 13.12.2007 року, на день смерті ОСОБА_4 складає 26833,16 доларів США (а.с. 147-149 т. 2)

Відповідно до розрахунків банку, заборгованість за кредитним договором № 0 на 13.12.2007 року, на день смерті ОСОБА_4 складає 9248,24 доларів США (а.с. 153-149 т. 2).

Звертаючись до суду з позовом до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в порядку статей 1281, 1282 ЦК України, ПАТ «Укрсиббанк», просив стягнути заборгованість за Кредитним договором №463-554ДОУ 1Н від 28 квітня 2006 року в сумі 15694,22 доларів США та пеню в сумі 165331,27 грн., заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 28 лютого 2007 року в сумі 4368,23 доларів США та пеню в сумі 46017,42 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 20062,45 доларів США та 211348,69 грн. (а.с.1-4).

Колегія суддів, звертає увагу на те, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 заборгованість за відсотками та пенею відсутня, що підтверджується розрахунком зробленим банком на день смерті ОСОБА_4 (а.с. 148-149,153-154 т. 1).

За таких підстав, колегія суддів приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог стосовно нарахованої пені.

З розрахунку наданим банком, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями відбулось погашення за Кредитним договором №463-554ДОУ 1Н від 28 квітня 2006 року, у розмірі 11138,94 доларів США, за кредитним договором №0 у розмірі 4880,01 доларів США, а всього на загальну суму 16018,95 доларів США (а.с. 152, 157 т. 2).

З державного реєстру речових прав на день смерті ОСОБА_4 належала 1/4 квартири АДРЕСА_1 , іншого майна за ОСОБА_7 не зареєстроване.

Сторонами також не надано доказів про належність на праві власності будь-якого іншого майна за ОСОБА_4 .

З іпотечного договору від 28.02.2007 року, вбачається, що згідно з висновку від 20.02.2007 року, виданого ПП «Фінекс-Юг», ринкова вартість предмету іпотеки складає 72079 доларів США, тобто вартість 1/4 частини квартири, яка належала ОСОБА_4 , та яку успадкували спадкоємці встановлена у розмірі (72079:4) 18019,75 доларів США (а.с. 45 т. 1).

Колегія суддів приходить висновку, що з урахуванням заявленої заборгованості за двома кредитними договорами у сумі 20062,45 доларів США, з урахуванням того, що спадкоємцями була сплачена заборгованість на загальну суму 16018,95 доларів США, та з урахуванням вартості спадкового майна, яке складає 18019,75 доларів США, зі спадкоємців в рівних частках підлягає стягненню, різниця між сумою спадкової маси та сплаченими після смерті платежами (18019,75-16018,95) у розмірі 2000,80 доларів США, що за курсом НБУ (36,56 грн.) складає еквівалент у розмірі 73149,24 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального або неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «УкрСиббанк» за подання до суду позовної заяви сплатило судовий збір у розмірі 7794,59 грн., за подання апеляційної скарги - 5481 грн., за подання касаційної скарги - 15589,19 грн. (а.с. 79, 105, т. 1, а.с. 16 т. 2).

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню (на 9,9% від заявлених позовних вимог - 2000,80 доларів США (задоволені вимоги): (20062,45 доларів США (заявлені вимоги):100%) = 9,9%), рішення суду підлягає скасуванню, з урахуванням задоволених позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в рівних часткахз ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк»підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1543,32 грн. за розгляд справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанціях.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 23 грудня 2016 року - скасувати.

Прийняти постанову.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» () заборгованість за кредитними договорами у розмірі 2000 доларів 80 центів США, що еквівалентно 73149 (сімдесят три тисячі сто сорок дев`ять) гривень 24 копійки.

В решті в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» () судовий збір у розмірі 1543 гривні 32 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 червня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра