Справа № 144/823/22
Провадження № 2/144/61/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Пігулі А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ляховської О.Т.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з листопада 2016 року по травень 2021 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_2 . В період спільного проживання вони разом працювали на городі, тримали худобу, підтримували в належному стані будинок, мали спільний бюджет. В цей період, за спільні кошти вони придбали: в 2018 році автомобіль ВАЗ 21099, 2001 року випуску, вартістю 51000 грн; в 2019 році причіп до легкового автомобіля серії НОМЕР_1 , 2019 року випуску, вартістю 14000 грн. Так, як з відповідачем не досягнуто згоди про поділ спільно нажитого майна, змушена звернутися до суду.

31 серпня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.

15 вересня 2022 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому він просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що з ОСОБА_1 був знайомий деякий час: в 2016 році мав з нею дружні відносини, а в 2017 році інтимні, та остання на постійній основі з ним не проживала. Позовні вимоги ОСОБА_1 жодним належним та допустимим доказом не підтверджені, відсутні спільні фотографії та відеозаписи, докази спільного відпочинку, спільні діти, докази ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету, а тому доводи позивача є лише припущеннями.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зазначила, що з відповідачем вели спільне господарство, де вона тяжко працювала, мали спільний бюджет, з якого спільно зароблені кошти витратили на придбання автомобіля й причепа до нього.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що сторони вели спільне господарство, проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, тому вважає, що позовні вимоги обґрунтовані в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що являється чоловіком рідної сестри позивачки, з якою неодноразово приїжджали до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в с. Сашу гостювати. Сторони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом. З дружиною неодноразово купували у них молоко та м`ясо. Приблизно у 2018 році допомагав відповідачу у виборі та купівлі автомобіля, возив його у м. Вінницю, де ОСОБА_2 за 1800 доларів США придбав ВАЗ 21099.

Свідок ОСОБА_4 показала, що являється дочкою відповідача. Проживає у м. Вінниці і не менш ніж раз на місяць приїздила до батька у с. Сашу. З ОСОБА_1 познайомилась у 2017 році та бачила її у батьківській хаті кілька разів, оскільки остання одразу збиралась і їхала до себе в с. Важне. Особистих речей позивачки у будинку батька практично не було, за будинком вона не доглядала, не господарювала в ньому, не куховарила, зі своєю родиною не знайомила. Батько завжди утримував велике господарство, мав земельні паї, займався підробітками і заощаджував для себе на придбання автомобіля. Птицю, худобу, отримані від них продукти батько ніколи не продавав, він розділяв усе це між трьома дітьми і передавав сумками. Неприязних відносин між нею та ОСОБА_1 не було, навпаки навіть деколи вітала її зі святами телефонним зв`язком.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що являється донькою відповідача. Проживає у м. Одесі і щороку влітку приїздить в с. Сашу до батька. Позивачку за своє життя бачила двічі: навесні та влітку 2018 року. Особисті речі ОСОБА_1 бачила спакованими у пакети. Під час її перебування у батьківській хаті ОСОБА_1 жила з батьком у одній кімнаті, спали вони у одному ліжку. Проте вона самостійно займалась прибиранням, приготуванням їжі, ОСОБА_1 хатніми справами не займалась, господарства спільно із батьком не вела.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що син позивачки був її зятем. Про те, що ОСОБА_1 переїхала проживати до відповідача в с. Сашу, їй відомо лише на рівні чуток. Разом з ОСОБА_2 позивачку бачила кілька разів на ринку та одного разу вони привозили їй додому мед. ОСОБА_1 часто приїздила до себе додому у с. Важне, однак ОСОБА_2 з нею не було.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що знайома з відповідачем, оскільки її син по сусідству із ним побудував хату. Вона часто навідувала сина, однак ні на подвір`ї ОСОБА_2 , ні на городі ОСОБА_1 не бачила. Позивача з відповідачем разом бачила одного разу біля клубу на святі та одного разу на похороні.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень статями 55, 124 Конституції України, статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про розподіл майна, яке позивач вважає спільною сумісною власністю, набутою під час проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлення факту спільного проживання позивачці необхідно для підтвердження свого права на спірне майно.

У доданій до позовної заяви довідці № 69 від 20.05.2022 року, виданій Виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, вказано, що зі слів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона дійсно проживала в АДРЕСА_2 з листопада 2016 року по травень 2021 року без реєстрації (а.с. 10).

Відповідно до Договору купівлі-продажу № 378 від 20.01.2020 року, укладеного між ТОВ «Авто-Стен» та ОСОБА_2 , покупцем причепу вантажного ПГМФ 830410 є ОСОБА_2 (а.с. 41).

Згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_2 вищевказаного транспортного засобу, причіп зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 44).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу 0541/2018/803892 покупцем автомобіля ВАЗ 21099, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , є ОСОБА_2 (а.с. 42).

Згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_4 , власником автомобіля марки ВАЗ 21099, держномер НОМЕР_5 , є ОСОБА_2 (а.с. 43).

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Суд критично оцінює надану позивачкою на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, довідку № 69 від 20.05.2022 року, видану Виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, оскільки інформація, викладена у ній зі ОСОБА_1 (а.с. 10).

Звертаючись з цим позовом до суду, на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем в період з листопада 2016 року по травень 2021 року позивач не надала жодного належного і допустимого доказу, посилаючись лише на показання свідків.

Однак ніхто зі свідків сторони позивача не довів суду існування між сторонами відносин, які притаманні подружжю. Про такі припущення заявив лише свідок ОСОБА_3 , показання якого суд оцінює критично, оскільки він перебуває із ОСОБА_1 у родинних відносинах.

Положеннями частини другої статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Не бере до уваги суд і показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які являються рідними дочками відповідача і зацікавлені у вирішенні даного спору на його користь.

Крім того, у своїй постанові від 8 грудня 2021 року по справі № 531/295/19 Верховний Суд вказав, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

За своїм внутрішнім переконанням суд відзначає, що спільний відпочинок сторін та присутність на святкуванні дня села, чи на церемонії поховання знайомих, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Разом з тим суд зазначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Частина перша ст. 76 ЦПК України вказує на те, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі оцінки зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу на час придбання спірного автомобіля з причепом та придбання цього майна за спільні кошти. При цьому, подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК України, вважати майно (спірний автомобіль та причіп) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Така позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постановах, зокрема, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 8 грудня 2021 року № 531/295/19 та ін.

Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року) зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору не компенсуються.

На підставі викладеного та керуючись статями 55, 124 Конституції України, статями 3, 11, 15-16, 316, 321, 328, 368 ЦК України, статями 3, 21, 36, 74 СК України, статями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 258, 259, 263-265, 293, 315-319, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача адвокат Ляховська Олександра Тимофіївна, АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 451 від 18.04.2005 року.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 31.03.2023 року.

Суддя