ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7360/21

Головуючий у першій інстанції Карапута О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/472/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А., Зіньковець О.О.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком (суддя Карапута О.О.), ухвалене о 12 год 55 хв у м. Чернігів, повний текст рішення складено 29 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що 16 червня 2011 сторони зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2020 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач разом з дітьми переїхав жити в інше житло за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі позивачка проживає у своєму житловому будинку зі своїм сином від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 має самостійний дохід від підприємницької діяльності, спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає. За доводами позивачки, батько дітей неодноразово вчиняв насильство у сім`ї, своєю аморальною поведінкою шкодить дітям. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №529 від 02 вересня 2021 року за заявою позивачки був визначений порядок участі матері у вихованні дітей, проте ОСОБА_2 не виконує дане рішення, у зв`язку з чим позивачка неодноразово зверталась до поліції. Також відповідач категорично відмовляється від переїзду дітей на постійне місце проживання до матері.

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . Зустрічний позов мотивовано тим, що з листопада 2019 року діти, за їх бажанням, залишились проживати з батьком і з того часу він один займається їх вихованням, піклуванням, здоров`ям та утриманням. Зазначає, що має постійний дохід, для дітей створені належні умови проживання, діти забезпечені усім необхідним та знаходяться у люблячому та спокійному для них середовищі. Мати участі в утриманні дітей не бере. Ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не притягувався, домашнього насильства не вчиняв. 28 вересня 2021 року уклав шлюб з ОСОБА_6 , яка допомагає йому у вихованні дітей. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02 вересня 2021 року був затверджений графік участі матері у вихованні дітей, проте саме вона не дотримується його умов.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з матір`ю задоволено; визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн та 8 000,00 грн витрат на правову допомогу; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком відмовлено. Суд визнав за доцільне визначити місце проживання дітей з матір`ю з урахуванням зібраних у справі доказів, врахувавши пріоритетність прав та інтересів дітей, ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, а також того, що нею створені належні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_2 . Апеляційна скарга мотивована тим, що весь час з фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 утримував, виховував та піклувався про дітей, був відповідальним та люблячим батьком, його дружина завжди в цьому допомагала. Натомість після побачень з матір`ю діти повертаються з невиконаними домашніми завданнями та не підготовлені до наступного навчального дня. За доводами позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_1 за весь цей час не подарувала дітям жодного подарунку та навіть будь-якої речі з одягу, а зі сплати нею аліментів утворилася заборгованість. ОСОБА_2 посилається, що жодних доказів нанесення ним ОСОБА_1 тілесних ушкоджень нема, кримінальні провадження, внесені до ЄРДР на підставі заяв позивачки за первісним позовом, були закриті, при цьому ОСОБА_2 не притягувався ані до адміністративної, ані до кримінальної відповідальності. Той факт, що він як батько належним чином виконує батьківські обов`язки, є спокійною, врівноваженою людиною, яка не спроможна на насильницькі дії, що в їх сім`ї завжди спокійна атмосфера та добрі відносини, підтвердили допитані в суді першої інстанції свідки. Перешкод у спілкуванні матері з дітьми ОСОБА_2 не створював, діти самі відмовлялись йти на побачення з матір`ю. Також позивач за зустрічним позовом звертає увагу, що його представником було заявлено клопотання про заслуховування думки дітей в судовому засіданні, але судом у задоволенні даного клопотання відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. Вважає, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Позивачка проживає у своєму власному будинку, має самостійний дохід, а відповідач неодноразово чинив насильство у сім`ї та продовжує чинити перешкоди у її спілкуванні з дітьми, тим самим шкодить дітям, крім того, рішенням органу опіки та піклування затверджено висновок про те, що дітям доцільно проживати разом з матір`ю. Що стосується клопотання ОСОБА_2 про опитування малолітніх дітей, то психологами Чернігівського міського центру соціальних служб вже було проведено діагностичне обстеження дітей, тому для повторного їх опитування немає правових підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що сторони з 16 червня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2020 року (а.с.14-15 т.1).

Від шлюбу у них народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16, 17 т.1).

Також ОСОБА_1 має сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 529 від 02 вересня 2021 року визначено ОСОБА_1 способи участі у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та встановлено порядок спілкування з дітьми (а.с. 20 т.1).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 22 т.1).

ОСОБА_7 належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 26-31 т.1).

12 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості на підставі заяви ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_2 , який 12 грудня 2019 року наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 24 т.1).

З аналогічними заявами ОСОБА_1 зверталась і в подальшому (21 грудня 2019 року, 06 квітня 2020 року), на підставі яких до ЄРДР вносились відповідні відомості (а.с. 23, 25 т.1).

Згідно з довідкою №4573 від 22 квітня 2020 року за результатами перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_1 , під час опитування колишній чоловік заявниці повідомив, що приходить до місця мешкання колишньої дружини, так як хоче бачитись зі своїми дітьми, на що колишня дружина заперечує. З його слів, жінка постійно провокує конфлікти, відмовляється давати дітей та постійно викликає поліцію з даного приводу. Знущання та нанесення тілесних ушкоджень колишній дружині чоловік заперечує. З учасниками конфлікту було проведено профілактичну бесіду та попереджено про недопущення скоєння домашнього насильства (а.с. 80 т.1).

Відповідно до інформації Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 11 лютого 2021 року кримінальне провадження №0007924 від 12.12.2019 року закрито на підставі ч.1 ст.284 КПК України, а 16.02.2021 року закрито кримінальне провадження №0008180 від 21.12.2019 року також на підставі ч.1 ст.284 КПК України (а.с. 87 т.1).

За обліками МВС ОСОБА_2 на території України станом на 08 листопада 2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.88 т.1).

28 вересня 2021 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.67 т.1).

Довідка №01-03/964/1 від 08 жовтня 2021 року свідчить, що ОСОБА_1 за медичною допомогою до лікаря-психіатра в диспансерне психіатричне відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» не зверталась (а.с. 51 т.1).

Відповідно до листа № 1254 від 21 жовтня 2021 року Чернігівським міським центром соціальних служб проводилась робота з сім`єю ОСОБА_1 , яка перебувала у складних життєвих обставинах у зв`язку з насильством у сім`ї з боку чоловіка, ОСОБА_2 ; за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що складні життєві обставини у родині відсутні, батьківський потенціал у матері належний, вона здатна забезпечувати потреби сім`ї (а.с.52 т.1).

Згідно з актом про проживання особи без реєстрації від 18 травня 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 62 т.1).

ОСОБА_4 навчається у 3 класі ЗЗСО № 17 м. Чернігова, що підтверджується довідкою від 26 березня 2021 року (а.с. 63 т.1).

Довідка № 04 від 30 березня 2021 року свідчить, що ОСОБА_3 відвідує Чернігівський дошкільний навчальний заклад № 37 «Казка» з 13 квітня 2017 року. Приводить і забирає дитину з дошкільного закладу та оплачує харчування дитини тато. Мама ОСОБА_1 у цьому навчальному році не з`являлась у дошкільному закладі (а.с. 64 т.1).

Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувають під наглядом КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради з народження та отримують повну медичну допомогу під час звернень. За інформацією лікаря, з яким укладена декларація про медичне обслуговування, дітьми опікується (відвідує лікарів) батько ОСОБА_2 (а.с. 89 т.1).

Із довідки Чернігівської загальноосвітньої школи I-III ст. №17 від 09 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 навчалась у ЗЗСО № 17 в період з 31.05.2018 по 05.08.2021. До моменту проживання дитини з батьком мати з батьком на рівних умовах опікувались вихованням та навчанням дитини. Батько забезпечував умови щодо здобуття дитиною загальної середньої освіти (відвідування занять, виконання освітньої програми) (а.с. 90 т.1).

Відповідно до листа № 01-26/26 від 12.11.2021, ОСОБА_3 , учень 1 класу та ОСОБА_4 , учениця 4 класу навчаються у школі № 4, проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . Виховання та матеріальне утримання забезпечує батько дітей ОСОБА_2 . Діти у повному обсязі відвідують навчальний заклад, забезпечені усім необхідним навчальним приладдям та сезонним одягом, охайні, доглянуті, організовані. Мати дітей ОСОБА_1 має встановлений порядок спілкування з дітьми відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02 вересня 2021 року № 529 «Про особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей», який не збігається з освітнім процесом у навчальному закладі. ОСОБА_1 цікавиться успішністю та поведінкою дітей, підтримує зв`язок з адміністрацією школи та класоводами, у спілкуванні неодноразово наголошувала, що батько дітей перешкоджає її спілкуванню з ними (а.с. 91 т.1).

ОСОБА_2 працює у ТОВ «Смачна паляниця» водієм, загальна сума доходу за період з 01.04.2021 по 30.09.2021 становить 33 164,66 грн (а.с. 93 т.1).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17 листопада 2021 року, складеного спеціалістами Управління (Служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, встановлено: в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , зроблений ремонт, приміщення оснащене необхідною технікою та меблями. Загальний санітарний стан добрий. Для виховання та розвитку дітей створені всі необхідні умови для розвитку та відпочинку дітей (ліжка, шафи, стіл для навчання, іграшки, книжки) (а.с. 111 т.1).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 13 грудня 2021 року, складеного спеціалістами Управління (Служби) у справах дітей Чернігівської міської ради встановлено: в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , зроблений частковий ремонт, умови проживання потребують поліпшення. Приміщення оснащене необхідними меблями та технікою. Загальний санітарний стан задовільний. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: діти мають окрему кімнату, двоповерхове ліжко, шафа, два столи для занять, книжки, іграшки, одяг та продукти харчування відповідно віку (а.с. 118 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 803 від 30 грудня 2021 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 106- 107 т.1).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: 1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, повно те всебічно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення справи, правильно застосував положення статей 160, 161 СК України та дійшов обгрунтованого висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Так, за матеріалами справи встановлено, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дітей, діти прихильні як до матері, так і до батька, батьки мають доходи для забезпечення потреб дітей.

При цьому висновком органу опіки та піклування рекомендовано визначити місце проживання дітей з матір`ю.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заявляв клопотання про заслуховування думки дітей щодо визначення місця їх проживання з одним із батьків.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Частиною 2 статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

На виконання вимог статей 160, 171 СК України з урахуванням того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла десяти років, її думку щодо визначення її місця проживання було заслухано в присутності представника Управління (Служби) у справах дітей Чернігівської міської ради в судовому засіданні Чернігівського апеляційного суду.

ОСОБА_4 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції висловила бажання залишитися проживати з батьком. Проте, колегія суддів апеляційного суду не може прийняти до уваги таку думку дитини, оскільки під час заслуховування ОСОБА_4 була скутою, напруженою, невпевненою, при цьому відчувався сторонній вплив на дитину. На запитання «Чому ти хочеш проживати саме з батьком?» дівчинка відповісти не змогла.

Колегія суддів апеляційного суду також бере до уваги необхідність підтримки постійних родинних відносин ОСОБА_4 і ОСОБА_3 із іншою дитиною позивачки ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визначення місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів звертає увагу, що батько дітей ОСОБА_2 , безсумнівно, відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати, а в разі зміни обставин, які впливають на вирішення спору про місце проживання дітей, другий з батьків не позбавлений права повторно ставити таке питання.

Доводи апеляційної скарги, що суд не надав оцінки показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , є безпідставними, оскільки в рішенні суду зазначено, що вказані свідки підтвердили належне виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків. При цьому суд першої інстанції надав оцінку вказаним доказам у сукупності з іншими доказами.

Посилання відповідача на те, що мати дітей не подарувала їм жодного подарунку, не заслуговують на увагу, оскільки за доводами ОСОБА_1 , подарунки дітям вона купувала, але вони їх не брали.

Відповідно до листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 30 серпня 2022 року становить 14 383,66 грн (а.с.193-195). Проте зазначено, що аліменти роботодавцем із доходів боржника утримуються не щомісячно, так як ОСОБА_1 періодично перебуває у відпустці без збереження заробітної плати. Отже, відсутні підстави стверджувати, що заборгованість зі сплати аліментів у позивачки за первісним позовом виникла саме з її вини.

В матеріалах справи відсутні достовірні докази вчинення насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 . Так, згідно з матеріалами кримінальних проваджень, витребуваних Чернігівським апеляційним судом, вони закриті у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Проте, доводи позивачки за первісним позовом щодо аморальності поведінки відповідача не були визначальними при визначенні місця проживання дітей з матір`ю.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30 березня 2023 року.

Головуючий: Судді: