ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2947/23 Справа № 211/2513/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 211/2513/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на ухвалу Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року, яка постановлена суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 січня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними.

09 січня 2023 року позивач вернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити роботи по відновленню розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 посилаючись на те, що оскільки квартира АДРЕСА_2 з 11 травня 2021 року відключена від газопостачання, а газопровід опломбований, позивач вимушений використовувати електроприлади для приготування їжі, що створює зайве навантаження на внутрішньо будинкову електромережу, що в свою чергу може призвести до виходу її з ладу та займання.

Ухвалою Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року заява позивача задоволена, позов забезпечено шляхом зобов`язання відповідача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити роботи по відновленню розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову в задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову посилаючись на те, що підстави для забезпечення позову відсутні, як відсутні й підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» - Щербачова А.П., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, в липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними.

09 січня 2023 року позивач вернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити роботи по відновленню розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 посилаючись на те, що оскільки квартира АДРЕСА_2 з 11 травня 2021 року відключена від газопостачання, а газопровід опломбований, позивач вимушений використовувати електроприлади для приготування їжі, що створює зайве навантаження на внутрішньо будинкову електромережу, що в свою чергу може призвести до виходу її з ладу та займання.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, шляхом заборони АТ «Криворіжгаз» вчиняти будь - які дії, спрямовані на припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , до вирішення спору по суті, суд першої інстанції виходив з того, що даний вид забезпечення позову забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі, усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог, та такий спосіб забезпечення позову якнайкраще забезпечить виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки заява позивача не містить доведеності співмірності позовних вимог із обраним заходом забезпечення позову.

У частині другій статті 149 ЦПК України, у редакції на час подання заяви та розгляду її судом першої інстанції, передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У пункті 2 частини першої статті 150 ЦПК України вказано, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

За частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що оскільки квартира АДРЕСА_2 з 11 травня 2021 року відключена від газопостачання, а газопровід опломбований, позивач вимушений використовувати електроприлади для приготування їжі, що створює зайве навантаження на внутрішньо будинкову електромережу, що в свою чергу може призвести до виходу її з ладу та займання.

При цьому, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не викладає мотиви, яким чином, на його думку, не забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення, обґрунтовуючи обставини забезпечення позову лише тим що відключення належної йому квартири від газопостачання змушує його використовувати електроприлади для приготування їжі, що створює зайве навантаження на внутрішньо будинкову електромережу, що в свою чергу може призвести до виходу її з ладу та займання.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що у разі безпідставного і незаконного припинення газопостачання інтереси та права позивача можуть бути відновлені у спосіб відшкодування збитків, що передбачено розділом 6 глави XI Кодексу газорозподільних систем та іншими нормами цивільного законодавства.

Також, слід зазначити, що у розділі 7 глави VI Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» визначений порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам.

Зокрема, Оператор ГРМ, в установленому законодавством порядку, має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку обраний спосіб забезпечення позову, шляхом зобов`язання відповідача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити роботи по відновленню розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що не відповідає вимогам закону.

Вказане забезпечення матеріально-правових інтересів заявника не гарантує реальне виконання судового рішення та не свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Суд першої інстанції не здійснив аналіз співмірності запропонованих заявником заходів забезпечення позову з предметом спору, не дав належної оцінки доводам заяви про забезпечення позову на підтвердження наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної заяви.

Вказаний висновок колегії суддів повністю узгоджується з висновками, викладеними в поставної Верховного Сулу від 03 жовтня 2022 року у справі № 372/1390/21, провадження № 61-15311св21.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити роботи по відновленню розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 є вирішенням заявленої позивачем позовної вимоги про зобов`язання відповідача за власний рахунок відновити газопостачання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову позову до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: