Справа № 185/9975/22
Провадження № 2/185/721/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 39 761,00 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 20 січня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» і відповідачем було укладено кредитний договір № /619251. Кредитний договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача відповідно до п. 7 кладеного договору. Відповідно до пп.1.1. п.1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі на умовах строковості, зворотності та платності. А клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах, визначених договором. Згідно пп.1.4 п. 1 укладеного договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Відповідно до пп. 1.6 п.1 укладеного договору, Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування». 21.01.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21012022, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 21.01.2022 року до Договору факторингу № 21012022 від 21.01.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12 000,00 грн., яка складається з наступного: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 21.01.2022 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № /619251 від 20.01.2021 року в сумі 12 000, 00 грн.

02 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 1536157. Договір позики підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача відповідно до п. 7 кладеного договору. Відповідно до п.1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальникові у власність грошові кошти на погоджений умова договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 14/06/21 у відповідності до у мов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 23 757,00 грн., яка складається з наступного: 7 000,00 грн. - заборгованість заборгованості за основною сумою боргу; 16 757,00 грн. - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 14.06.2021 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 1536157 у розмірі 23 757,00 грн.

Крім того, 04 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем був укладений кредитний договір № 02535-03/2021. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до п. 7 укладеного Кредитного договору. Відповідно до пп. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі і на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим договором. 29.10.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29102021 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.10.2021 року до Договору факторингу № 29102021 від 29.10.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 004,00 грн., яка складається з наступного: 1 100,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 904,00 грн. - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 29.10.2021 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 02535-03/2021 від 04.03.2021 року в сумі 4 004,00 грн. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих йому кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1536157.

Договір позики підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора IRORp6Q0ds і був надісланий на номер телефону відповідача відповідно до п. 11 укладеного договору, що підтверджується копією договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким одноразовим ідентифікатором є IRORp6Q0ds.

Відповідно судом встановлено, що відповідач прийняв пропозицію укласти договір про надання позики, що підтверджується інформацією щодо порядку укладення електронного договору.

Таким чином, судом встановлено, що укладений Договір позики між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Відповідачем не надано жодного доказу щодо оспорення зазначеного договору позики.

Таким чином, судом встановлено, що укладений між сторонами договір позики не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Також судом встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 14/06/21 у відповідності до у мов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, що підтверджується копією договору факторингу.

Відповідно до ст. 214 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу 14/06/21, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 1536157 від 02.02.2021 року.

Відповідно до реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23 757,00 грн., яка складається з наступного: 7 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 757,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18)

Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за договором позики № 1536157 від 02.02.2021 року, як у правонаступника первісного кредитора.

Відповідно до п.1 Договору позики № 1536157 позикодавець зобов`язується передати позичальникові у власність грошові кошти на погоджений умова договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики.

Згідно п. 2 Договору позики № 1536157 вбачається, що позика надавалася строком на 30 днів. Сума кредиту склала 7 000,00 грн. Фіксована процентна ставка за день користування кредитом - 1,99 %, орієнтована загальна вартість позики 8 449,00 грн.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) вбачається, що абзац 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно з положенням частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Суд зауважує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідач доказів повернення суми позики не надав.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що за договором позики № 1536157 від 02.02.2021 року з відповідача підлягає стягненню сума позики у розмірі 7 000,00 грн. та відсотки за користування позикою у розмірі 1 449,00 грн.

Проценти у розмірі 15 308,00 грн. стягненню не підлягають, виходячи із вищенаведених обґрунтувань, оскільки нарахування зазначених відсотків відбувалося після 04.03.2021 року, тобто строку, на який укладався договір позики. У позивача після закінчення строку, на який укладався договір позики, виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом.

Також, судом встановлено, що 04 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем був укладений договір про надання фінансового кредиту № 02535-03/2021, що підтверджується копією договору.

Кредитний підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) W87031 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до п. 7 укладеного договору.

З наведених вище обґрунтувань договір про надання фінансового кредиту, укладений між сторонами, відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Відповідно до пп. 1.1. п. 1 зазначеного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі і на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.1 укладеного договору встановлено, що сума позики складає 1 100,00 грн., строк позики 30 днів. Процентна ставка 803,001% річних. Відповідно до графіку розрахунків та сукупної орієнтованої вартості кредиту - сума нарахованих процентів складає 557,37 грн., до сплати 1 657,37 грн.

29.10.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29102021 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, що підтверджується копією договору факторингу.

Відповідно до реєстру боржників від 29.10.2021 року до Договору факторингу № 29102021 від 29.10.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 4 004,00 грн., яка складається з наступного: 1 100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 904,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів за даним договором про надання фінансового кредиту не надано.

Виходячи із вищенаведених обґрунтувань суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 02535-03/2021 від 04.03.2021 року в загальній сумі 1 657,37 грн., яка складається з наступного: 1 100,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 557,37 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Той факт, що відповідач порушив строки повернення позики, не є наслідком нарахування та стягнення з відповідача відсотків, визначених за даним договором поза межами строку надання кредитних коштів, оскільки вони нараховуються в межах строку дії договору про надання фінансового кредиту.

Порушення строків погашення відповідачем заборгованості за договором про надання фінансового кредиту є наслідком виникнення у позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом.

Також судом встановлено, що 20 січня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» і відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № /619251, що підтверджується копією зазначеного договору.

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора R54525 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до п. 7 укладеного Кредитного договору.

Таким чином, даний договір про надання фінансового кредиту, укладений між сторонами, відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Відповідно до пп.1.1. п.1 зазначеного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі на умовах строковості, зворотності та платності. А клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах, визначених договором.

Згідно пп.1.4 п. 1 укладеного договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Відповідно до пп. 1.6 п.1 укладеного договору, Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування».

Відповідно до пп. 1.1-1.3 договору про надання фінансового кредиту № /619251 від 20.01.2021 року та Додатку № 1 до даного договору судом встановлено, що кредит надавався строком на 15 днів, сума кредиту - 3 000,00 грн., процентна ставка - 2.5% на добу. Сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1 125,00 грн. До сплати 4 125,00 грн.

21.01.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21012022, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників, що підтверджується копією договору факторингу.

Відповідно до реєстру боржників від 21.01.2022 року до Договору факторингу № 21012022 від 21.01.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 000,00 грн., яка складається з наступного: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів за даним кредитним договором не надано.

Виходячи із вищенаведених обґрунтувань, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № /619251 від 20.01.2021 року в загальній сумі 4 125,00 грн., яка складається з наступного: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Порушення строків погашення відповідачем заборгованості за договором про надання фінансового кредиту є наслідком виникнення у позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Але вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних позивачем не заявляються.

На підставі викладеного суд вважає, що заявлений позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість: за договором позики № 1536157 від 02 лютого 2021 року у розмірі 8 449,00 грн., яка складається з наступного: 7 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 449,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором про надання фінансового кредиту № 02535-03/2021 від 04.03.2021 року у розмірі 1 657,37 грн., яка складається з наступного: 1 100,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 557,37 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором про надання фінансового кредиту № /619251 від 20.01.2021 року у розмірі 4 125,00 грн., яка складається з наступного: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , заборгованість:

- за договором позики № 1536157 від 02 лютого 2021 року у розмірі 8 449 (вісім тисяч чотириста сорок дев`ять) грн. 00 коп., яка складається з наступного: 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 449 (одна тисяча чотириста сорок дев`ять) грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- за договором про надання фінансового кредиту № 02535-03/2021 від 04.03.2021 року у розмірі 1 657 (одна тисяча шістсот п`ятдесят сім) грн. 37 коп., яка складається з наступного: 1 100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 37 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- за договором про надання фінансового кредиту № /619251 від 20.01.2021 року у розмірі 4 125 (чотири тисячі сто двадцять п`ять) грн. 00 коп., яка складається з наступного: 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 125 (одна тисяча сто двадцять п`ять) грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 1 056 (одна тисяча п`ятдесят шість) грн. 02 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35625014.

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя В.М. Бондаренко