Дата документу 07.06.2023 Справа № 334/1955/15-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/1955/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Телегуз С.М.
Пр. № 22-ц/807/1015/23 Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року про залишення без задоволення заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - Банку) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Банк в особі свого представника звернувся із заявою (т.с. 7 а.с. 1-39), в якій просив:- видати Банку дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 доларів США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.; - поновити Банку строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 доларів США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування своє заяви зазначав, що 09.06.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором, а 05.08.2015 року судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 долари США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. Вищевказаний виконавчий лист неодноразово пред`являвся на виконання до органів виконавчої служби. Так, 26.02.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

В подальшому у зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором позивач звернув стягнення шляхом набуття у власність предмета іпотеки, про що держаним реєстратором виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. 12.07.2018 року було зареєстровано право власності ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130605387 від 12.07.2018 року.

Не погоджуючись із такими діями АТ «ПУМБ» ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності. 14.12.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя позов задоволено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду банком було подано апеляційну скаргу, 01.06.2022 року Запорізьким апеляційним судом апеляційні скарги задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2021 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2022 року у справі скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Крім того, в Ленінському районному суді м. Запоріжжя перебувала цивільна справа №334/1018/19 за позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, під час якої ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.08.2022 року № 306663919, ознайомившись з яким представник АТ «ПУМБ» дізнався про те, що ОСОБА_1 поновила за собою право власності на вищевказану квартиру, у зв`язку з чим представником АТ «ПУМБ» було подано заяву про залишення позову без розгляду і 27.01.2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя виніс ухвалу про залишення позову без розгляду.

Оскільки 18.01.2023 року представник АТ «ПУМБ» дізнався про поновлення права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 , то відповідно у АТ «ПУМБ» відновилося право вимагати від останньої погашення заборгованості за кредитним договором і відповідно строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає відновленню.

У зв`язку із чим 26.01.2023 року АТ «ПУМБ» звернулося до приватного виконавця Сколибог О.С. із заявою, в якій просило повідомити про стан виконання виконавчого листа. 01.02.2023 року на адресу АТ «ПУМБ» надійшов лист приватного виконавця, в якому останній повідомив, що 16.07.2018 року по виконавчому провадженню ним було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із забороною на звернення стягнення на належну боржнику квартиру згідно із законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і 16.07.2018 року за вихідним № 1677 вказана постанова була надіслана на адресу ПАТ «ПУМБ», а 10.01.2022 року виконавче провадження було знищено за закінченням строків зберігання відповідно акту від 10.01.2022 року.

АТ «ПУМБ» було перевірено журнал реєстрації вхідної кореспонденції за 2018 рік та встановлено, що на адресу АТ «ПУМБ» не надходило постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого листа за цим виконавчим провадженням.

Приймаючи до уваги той факт, що приватний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу, а стягувач вказаний лист не отримав, то є підстави вважати, що вказаний виконавчий лист був втрачений під час пересилання засобами поштового зв`язку від приватного виконавця до АТ «ПУМБ». Оскільки строк, на пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений з причин, які зазначені вище, і які є поважними, то вважають, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає відновленню.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено суддю суду першої інстанції Телегуз С.М. (т.с. 7 а.с. 40).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року (т.с. 7 а.с. 109-112), заяву представника заявника - адвоката Бойченка Д.О., який діє в інтересах АТ «ПУМБ», про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по справі № 334/1955/15-ц залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи судом першої інстанції при її постановленні, АТ «ПУМБ» в особі представника Бойченка Д.О. у своїй апеляційній скарзі (т.с. 7 а.с. 125-136), з урахуванням уточненої апеляційної скарги (т.с. 7 а.с. 151-155), просило ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, ухвалити по вказаній справі нове рішення, яким: заяву про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по справі задовольнити; видати АТ «ПУМБ» дублікат виконавчого листа у цій справі; поновити АТ «ПУМБ» строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа у цій справі; стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2684,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В., Маловічко С.В. (т.с. 7 а.с. 137).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12 квітня 2023 року (т.с. 7 а.с. 156), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 7 а.с. 157), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Банк подав апеляційному суду через канцелярію клопотання про долучення до матеріалів цієї справи правових висновків Верховного Суду в аналогічній справі (т.с. 7 а.с. 164-179).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 7 а.с. 142) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення представника ОСОБА_1 - адвоката Котелевського К.В. (т.с. 7 а.с. 181-184).

ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (т.с. 7 а.с. 185-191).

В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України … рішення ...судді в інших справах…не може бути підставою для відводу. Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, які з`явилися, а саме: представника Банку, як стягувача, - адвоката Бойченка Д.О. (т.с. 7 а.с. 132- 135), боржника ОСОБА_1 та представника останньої - адвоката Котелевського (т.с. 7 а.с. 183, останній в режимі відеоконференції), перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви стягувача, керувався п. 17.4 розділу XII Перехідних положень, ст.433 ЦПК України, ст.ст. 12, 18 Закону України «Про виконавче провадження» і виходив із такого.

09.06.2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/1955/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року в розмірі 18694,42 долари США, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Рішення набрало законної сили 20.06.2015 року.

05.08.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі №334/1955/15-ц .

26.02.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №334/1955/15-ц від 05.08.2015 року.

16.07.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. виконавчий лист №334/1955/15-ц від 05.08.2015 року повернуто стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено строк для повторного пред`явлення до виконання - до 16.07.2021 року.

26.01.2023 року АТ «ПУМБ», як стягував, за виконавчим провадженням звернулося з заявою до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. щодо вилучення виконавчого провадження з архіву, перевірки невідправленої вихідної кореспонденції і у разі наявності оригіналу виконавчого листа направити його на адресу банку.

01.02.2023 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. повідомив АТ «ПУМБ», що у виконавчому провадженні НОМЕР_2 16.07.2018 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та за вихідним номером №1677 вказана постанова була надіслана на адресу Банку, 10.01.2022 року виконавче провадження було знищено за закінченням строків зберігання відповідно Акту від 10.01.2022 року.

Заявник стверджує, що виконавчий лист було втрачено під час пересилання засобами поштового зв`язку від приватного виконавця до АТ «ПУМБ», а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

Відповідно п.9 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно із ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Ч. 1 ст.1 8 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом ч. ч. 1 - 4 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

В силу вимог ч. 1 ст. 12 Закону України " Про виконавче провадження " виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно ч.6 ст.12 Закону України " Про виконавче провадження " стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Надаючи оцінку доказам, які надано заявником, суд доходить висновку, що стягувачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити поважні причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за весь прострочений період, оскільки заявник звернувся до суду з вказаною заявою лише 20.02.2023 року після більше чотирьох років з дня повернення приватним виконавцем виконавчого документу (18.07.2018 року).

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання стягувача на те, що 18.01.2023 року представник АТ «ПУМБ» дізнався про поновлення права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 , то відповідно у АТ «ПУМБ» відновилося право вимагати від останньої погашення заборгованості за кредитним договором і відповідно строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає відновленню, - оскільки виданий судом виконавчий лист не припиняв свою дію, він не був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а тому міг бути повторно пред`явлений протягом трьох років з моменту його повернення, тобто до 18.07.2021 року.

Також, суд першої інстанції наголошував на тому, що стягувач напротязі майже п`яти років з дня відкриття виконавчого провадження сумлінно не користувався усіма наданими правами та не вживав заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження, і лише в січні 2023 року направив запит приватному виконавцю щодо стану виконавчого провадження.

Крім того, при вирішенні даного питання суд першої інстанції зауважував на те, що безпідставне поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в даному випадку є порушенням права на справедливий суд та принцип юридичної визначеності, оскільки Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним, і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що стягувачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами (у розумінні ст.ст. 77-78, 80 ЦПК України) поважність пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Щодо видачі дублікату виконавчого листа

Відповідно п. 17.4 розділу XII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18) при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Згідно правового висновку у Постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) від 10.10.2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18) аналізуючи п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 21.08.2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, з огляду на те, заява стягувача про видачу дублікату виконавчого листа подана до суду після закінчення строку, встановленого для його пред`явлення до виконання, та суд в результаті розгляду заяви стягувача про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - його не поновив, то суд першої інстанції відмовив у видачі дубліката виконавчого листа у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення процесуального питання; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що 09.06.15 Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили (т.с. 1 а.с. 76-77).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року (т.с. 1 а.с. 96) заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

11.08.2015 року Банк через свого представника отримав виконавчий лист №334/1955/15 у цій справі про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», , заборгованість за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007р. в розмірі 18694,42 доларів США та про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. (заява Банку з відміткою про отримання т.с. 1 а.с. 104, копія виконавчого листа від 05.08.2015 року зі строком пред`явлення до 20.06.2016 року (т.с. 1 а.с. 110-110зворот).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2015 року (т.с. 1 а.с. 123) в порядку задоволення заяви Банку (т.с. 1 а.с. 108-110) виправлено помилку у виконавчому листі, вказано правильну дату кредитного договору 29.08.2007 року.

У квітні 2016 року за цим виконавчим листом відкривалось виконавче провадження НОМЕР_3 старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ Частюк В.О. (т.с. 1 а.с. 123).

Постановою від 27.02.2017 року цього виконавця вказане виконавче провадження передавалось до Хортицького ВДВС м. Запоріжжя (копія т.с. 1 а.с. 125, 146-147, відмітки на виконавчому листі про це т.с. 1 а.с. 127).

Згідно із відповіддю Хортицького ВДВС м. Запоріжжя від 05.12.2017 року (т.с. 1 а.с. 144) копія виконавчого провадження НОМЕР_3 надсилалась поштою 05.12.2017 року, оскільки виконавче провадження НОМЕР_3 відкривалось 18.04.2016 року (т.с. 1 а.с. 164) та перебувало на виконанні у Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя на підставі заяви Банку, як стягувача від 2016 року (копія т.с. 1 а.с. 165, відмітки на виконавчому листі т.с. 1 а.с. 166), постановою ГТУЮ від 14.06.2016 року Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя накладено арешт на кошти боржника (т.с.1 а.с. 160), від 18.04.2016 року оголошено заборону відчуження майна (т.с. 1 а.с. 162).

Постановою від 12.07.2017 року (копія т.с. 1 а.с. 171-172) вказаний виконавчий лист приймався до виконання Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, постановою від 27.09.2017 року робився опис та арешт майна боржника (т.с. 1 а.с. 177-211), призначався суб`єкт оціночної діяльності 09.10.2017 року (постанова, копія т.с. 1 а.с. 214), ОСОБА_1 оскаржувала дії державного виконавця Дніпровського ВДВС у суді у 2018 році (т.с. 1 а.с. 242, т.с. 3 а.с. 132)), Банк просив розглядати дану скаргу боржника за відсутності Банку (заява від 10.04.2018 року т.с. 3 а.с. 1).

Постановою від 14.02.2018 року (копія т.с. 3 а.с. 95) державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Галь М.І. вищезазначений виконавчий лист повертався Банку на підставі ст. 37 ч. 1 п. 1 ЗУ «Про виконавче провадження (стягувач подавав письмову заяву про повернення виконавчого листа).

Останній раз виконавчий лист був пред`явлений стягувачем на примусове виконання у лютому 2018 року. На підставі якого 26.02.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. відкривалось виконавче провадження (т.с. 7 а.с. 35).

Приватний виконавець Суолибок О.С. 16.07.2018 року виніс постанову про повернення вищезазначеного виконавчого листа стягувачеві (Банку) у зв`язку із забороною на звернення стягнення на належну боржнику квартиру згідно із Законом України «Про мораторій» на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (причина повернення прямо зазначено у відповіді приватного виконавця на ім`я Банку тс. 7 .с. 35, описки приватного виконавця у пунктах підстав для повернення, передбачених ст. 37 ч. 1 ЦПК України, а саме: зазначення в постанові п. 2 замість правильного п. 9, не змінюють фактичних обставин).

Як вбачається із відповіді вказаного приватного виконавця, 16.07.2022 року за вихідним № 1677 вказана постанова була надіслана на адресу ПАТ «ПУМБ». 10.01.2022 року вищевказане провадження НОМЕР_2 було знищено через закінчення строків його зберігання, що підтверджується актом від 10.01.2022 року (копія акут додається) (відповідь приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. на ім`я Банку від 01.02.2023 року № 299 (т.с. 7 а.с. 35-37).

Проте, у матеріалах приватного виконавця Сколибог О.С. та матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази саме вручення вищезазначеного рекомендованого листа із оригіналом вищезазначеного виконавчого листа Банку, як стягувачу із копією постанови приватного виконавця про його повернення.

За таких обставин, обставини втрати оригіналу виконавчого листа при пересилці, викладені у вищезазначеній заяві Банку, як стягувача (т.с. 1 7 а.с. 1-3), не спростовуються доказами приватного виконавця та боржника ОСОБА_1 , наявними у матеріалах цієї справи.

Крім того, у зв`язку з тривалим невиконанням боржником ОСОБА_1 при вищевикладених обставинах рішення суду про стягнення заборгованості Банк, як стягувач, мав право прийняти і прийняв рішення вжити додатковий позасудовий захист свого порушеного права: він звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому (договірному) порядку шляхом прийняття його у власність на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки: 12.07.18 року держаним реєстратором виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. було зареєстровано право власності Банку на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130605387 від 12.07.18.

Ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

На підставі вказаної норми, у зв`язку з прийняттям Банком предмета іпотеки у власність в рахунок погашення заборгованості у позасудовому порядку при вищевикладених обставинах, вимога Банку до ОСОБА_1 щодо основного зобов`язання - кредитного договору стала недійсною.

Відповідно, Банк втратив право на примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що, не погоджуючись із такими діями Банку, боржник ОСОБА_1 зверталась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Банку, третя особа: Державний реєстратор виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Ю.О. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності.

Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.21 у справі №334/3179/21 (т.с. 7 а.с. 9-12), скасованим Запорізьким апеляційним судом 01.06.22 та ухваленим новим судовим рішенням у вигляді постанови (т.с. 7 а.с. 17- 28): позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 420210098 від 12.07.2018р. прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за Банком; поновлено за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі договору купівлі-продажу 1328 від 02.06.2003р. та договору купівлі-продажу 2051 від 29.08.2007р.

Крім того, в Ленінському районному суді м. Запоріжжя на розгляді перебувала цивільна справа № 334/1018/19 за позовом Банку до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення (ухвала про відкриття провадження від 19.02.2019 року т.с. 7 а.с. 31-32).

Підставою для подачі вказаного позову став перехід права власності на вищевказану квартиру, яка належала боржнику ОСОБА_1 до Банку. У зв`язку із тим, що Банку, як новому власнику, перешкоджало проживання та реєстрація у даній квартирі ОСОБА_1 , то Банк, як новий власник, звернувся до суду із вказаним позовом.

18 січня 2023 року під час судового засідання по вказаній справі ОСОБА_1 заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.08.22 № 306663919 (т.с. 7 а.с. 29-30), з якого Банк через свого представника дізнався про те, що ОСОБА_1 поновила за собою право власності на вищевказану квартиру (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні). У зв`язку з чим, представником АТ «ПУМБ» було подано заяву про залишення вищевказаного позову без розгляду і 27 січня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя виніс ухвалу про залишення цього позову без розгляду (т.с. 7 а.с. 33).

Оскільки 18.01.2023 року Банк через свого представника дізнався про поновлення права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 , то, відповідно, у Банку відновилося право вимагати від останньої погашення заборгованості за кредитним договором і відповідно строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає відновленню.

У зв`язку з чим 26.01.2023 року Банк звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. із заявою № KHO-44.2.1/17, в якій просив повідомити про стан виконання вищевказаного виконавчого листа (т.с. 7 а.с. 34).

Банк отримав лист від 01.02.2023 року № 299 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., в якому останній повідомив, що на виконанні перебувало виконавче провадження, а саме: ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 334/1955/15- ц виданого 20.06.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором № 5613181 від 29.09.2007 року в розмірі 18 694, 42 доларів США та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. 16.07.18 по вказаному виконавчому провадженню ним було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із забороною на звернення стягнення на належну боржнику квартиру згідно із Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 16.07.18 за вихідним № 1677 вказана постанова була надіслана на адресу ПАТ «ПУМБ». 10.01.22 вищевказане виконавче провадження було знищено через закінчення строків його зберігання, що стверджується актом від 10.01.22 (т.с. 7 а.с. 35-36).

Проте, згідно із журналом реєстрації вхідної кореспонденції Банку за 2018 рік, на адресу останнього не надходило вищевказаної копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого листа за цим виконавчим провадженням (зміст вищезазначеної заяви Банку про поновлення строку та видачу дублікату виконавчого листа т.с. 7 а.с. 2 зворот). Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною боржника ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

Хоча? fпеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку, як стягувача.

Оскільки, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При вищевикладених встановлених апеляційним судоми фактичних обставинах цієї справи, приймаючи до уваги той факт, що приватний виконавець Сколибог О.С. повернув виконавчий лист стягувачу, а Банк вказаний лист не отримав (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною боржника суду не надані), то у суду першої інстанції у цій справі були підстави вважати, що вищевказаний оригінал виконавчого листа був втрачений під час пересилання засобами поштового зв`язку від приватного виконавця до Банку.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції мав видати у цій справі Банку дублікат останнього в порядку задоволення його вищезазначеної заяви у цій справі.

Оскільки, апеляційним судом також встановлено, що виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. На дату повернення приватним виконавцем виконавчого листа без виконання діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-VII. Вказаний Закон України втратив чинність 20.10.2021 на підставі Кодексу України з процедур банкрутства № 2597-VIII від 18.10.2018.

А отже, право на примусове виконання у Банку, як стягувача, поновилося, починаючи з 21.10.2021.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Оскільки, Законом України Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» була встановлена заборона на звернення стягнення на майно громадян, строк пред`явлення такого документа до виконання перервався, і поновився 21.10.2021, після припинення 20.10.2021 чинності вказаного Закону.

В силу вимог п. п. 5, 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження, в редакції, чинній з 05.10.2016 року, - виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. - виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Таким чином, якщо рахувати 3-річний строк з останньої дати (16.07.2018 року) повернення приватним виконавцем Сколибог О.С. вищезазначеного виконавчого листа Банку, яких Банк не отримував, то строк на примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа, з урахуванням вищезазначених вимог п. п. 5, 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження, в редакції, чинній з 05.10.2016 року, збігав лише 16.07.2021 року.

Однак, у Банку, як стягувача, як на дату прийняття приватним виконавцем вищезазначеної постанови (16.07.2018 року), так і момент припинення заборони на примусове звернення стягнення (21.10.2021 року) було відсутнє право на пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання у зв`язку з наявністю зареєстрованого права власності на предмет іпотеки та недійсності основного зобов`язання, яке відпало лише 18.01.2023 року, коли Банк дізнався про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на іпотечну квартиру (витяг від 05.08.2022 року т.с. 7 а.с. 29-30), а потім у січні-лютому 2023 року «шукав» разом із приватним виконавцем Сколибог О.С. вищезазначений оригінал виконавчого листа, що є поважною причиною непред`явлення виконавчого документа на примусове виконання з цієї дати і до 16.02.2023 року (конверт з відміткою поштового відділення про подачу вищезазначеної заяви Банком у цій справі поштою до суду першої інстанції).

Якщо, навіть, не приймати до уваги те, що виконавчий лист був повернутий приватним виконавцем Банку не на підставі ст. 37 ч. 1 п. 9, а на підставі ст. 37 ч. 21 п. 2 ЦПК України.

Оскільки, з урахуванням «мораторію» на примусове виконання строк якого закінчився 21.10.2021 і почався заново 3-річний строк для примусового виконання, то він взагалі ще не збіг, а збігає лише 20.10.2024 року.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку, як стягувача, ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року у цій справі слід скасувати, заяву Банку слід задовольнити, Банку строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року у розмірі 18694,42 доларів США судового збору у розмірі 3654,00 грн. слід поновити, видати Банку дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року у розмірі 18694,42 доларів США судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги стягувача при вищевикладених обставинах, з боржника ОСОБА_1 слід стягнути понесені стягувачем документально підтверджені судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору за апеляційну скаргу 2684,00 грн. (т.с. 7 а.с. 136).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року у цій справі скасувати.

Заяву Банку задовольнити.

Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» () строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () заборгованості за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року у розмірі 18694,42 доларів США судового збору у розмірі 3654,00 грн. поновити.

Видати Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» () дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () заборгованості за кредитним договором № 5613181 від 29.08.2007 року у розмірі 18694,42 доларів США судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () судовий збір за апеляційну скаргу 2684,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 16.06.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.