Провадження № 2/742/230/23
Єдиний унікальний № 742/3573/22
УХВАЛА

29 березня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

установив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договором позики від 04 червня 2022 року .

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 лютого 2023 року.

03 лютого 2023 року ухвалою Прилуцького мськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, яке відкладено до 29 березня 2023 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Зарічна Л.А. заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Карпенко В.К. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. Крім того заявив клопотання про зупинення провадження у справі. Своє клопотання мотивує тим, що в провадженні Прилуцького міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання Договору позики від 04 червня 2022 року, недійсним. Справу призначено до підготовчого судового розгляду на 24 квітня 2023 року. Оскільки, предметом даного цивільного позову є стягнення коштів за договором позики саме на підставі Договору позики від 04 червня 2022 року, який є предметом розгляду справи про визнання правочину недійсним, тобто позови взаємопов`язані між собою, та від вирішення однієї з них буде залежати вирішення іншої, тому керуючись положеннями п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, просив суд зупинити провадження в даній справі до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 .

Представник відповідача адвокат Зарічна Л.А. щодо задоволення поданого клопотання категорично заперечила. Вказала, що у даному випадку подання представником даного клопотання є способом затягування розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності відповідача.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, заслухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, зокрема, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній цивільній справі є стягнення заборгованості за Договором позики від 04 червня 2022 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовим Д.С.

При цьому судом встановлено, що в провадженні Прилуцького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа №742/1371/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, а саме визнання Договору позики, недійсним.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №742/1371/23, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення даної справи по суті.

Посилання представника відповідача на те, що у справі № 742/1371/23 оспорюється факт дійсності умов договору позики, не свідчить про неможливість розгляду цієї справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами статті 204 ЦК України.

При цьому, слід зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі № 910/5425/18, від 20 червня 2019 року в справі № 910/12694/18 та від 21 квітня 2022 року у справі №175/1814/19 (№61-15326 св21).

Крім того, при вирішенні даного клопотання щодо зупинення провадження у справі суд враховує положення ч. 3 ст. 210 ЦПК України та п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно яких на стадії розгляду справи по суті не допускається зупинення провадження з підстав об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Таким чином в задоволенні клопотання представникавідповідача про зупинення провадження у справі, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.210, 251, 253 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Карпенка В.К. про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА