У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши заяву сторони позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Чечотки Ірини Романівни, треті особи: Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання повернути дитину, -

В С Т А Н О В И В:

07.12.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Чечотки І.Р., відповідно до якої позивач просить: визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Чечотки І. Р. від 12.09.2022 року №320 «Про негайне відібрання малолітньої дитини» та зобов`язати голову Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Чечотку І. Р. повернути малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові - позивачу у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.03.2023 року залучено до участі у справі орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

28.03.2023 року стороною позивача подано до суду заяву про забезпечення, матеріали якої були передані головуючому судді 29.03.2023 року, відповідно до якої заявник просить:

1. зобов`язати відповідача забезпечувати побачення та спілкування (контакт) ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 кожного понеділка, середи та п`ятниці, з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., на території (в приміщенні) Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб за адресою у присутності професійного психолога (психологів);

2. зобов`язати ОСОБА_2 забезпечувати побачення та спілкування (контакт) ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 кожного понеділка, середи та п`ятниці, з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., на території (в приміщенні) Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб у присутності професійного психолога (психологів).

Заява обґрунтовується тим, що від моменту відібрання малолітньої дитини від батька, починаючи з 09.09.2022 року і по сьогодні, позивач не бачить свою дитину, не бере участі у її вихованні та утриманні.

З боку представників Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 чиняться усілякі дії та перешкоди, аби обмежити на не допустити жодного спілкування та контакту батька з донькою. Це обумовлено тим, що між позивачем та донькою є і можуть бути цілком хороші відносини.

За умов, що з кожним днем, коли між батьком та донькою відсутній будь-який контакт (спілкування, побачення і таке інше), втрачаються психологічні та емоційні зв`язки між ними.

На фоні того, що батько та донька не бачиться та не спілкується, існують цілком реальні ризики того, що, хоч у справі і буде ухвалено рішення про скасування оскаржуваного розпорядження та повернення дитини батькові, виконати таке рішення ефективно та без завдання шкоди дитині - буде неможливо (утруднено).

З урахуванням всіх аспектів життя сторін та самої дитини, такий контакт варто забезпечити у присутності професійного психолога за для більш якісного налагодження контакту між батьком та донькою. Такий вид забезпечення позову цілком зможе забезпечити ефективне виконання остаточного рішення у справі.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, спрямованих на реальне виконання майбутнього судового рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слід зазначити, що згідно з п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Разом з тим, вжиття забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у заяві, а й інші матеріали справи.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Допустимість і належність застосування засобу, зазначеного заявником, визначається в залежності від тих чинників, які характеризують обставини конкретної справи, визначають природу спірних правовідносин, зумовлені правовим статусом осіб, які беруть участь у справі, та мають бути спів мірними із заявленими вимогами, тобто адекватним сутності позовних вимог.

Між тим, спосіб забезпечення позову, який заявлений стороною позивача, не випливає з суті спірних правовідносин, оскільки спір стосується оспорення рішення посадової особи, яке впливає на права позивача, але безпосередньо не виникає з їх сімейних відносин.

Так, дійсно, суд може встановити обов`язок вчинити певні дії як для відповідача, так і для інших осіб, чітко визначивши їх коло. При цьому дії, які зобов`язує суд вчинити для забезпечення позову, повинні бути пов`язані з предметом судового розгляду і спрямовані на реальне забезпечення виконання рішення суду.

Однак не допускається встановлення обов`язку вчинити певні дії, які є предметом позовних вимог, адже в такому разі вжиттям відповідного заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Також слід зауважити, що суд не може примусити до зобов`язання сторону відповідача до вчинення таких дій, які не входять до її компетенції як посадової особи, зокрема, забезпечення побачення та спілкування позивача з донькою, оскільки голова райдержадміністрації на виконання актів законодавства, доручень Прем`єр-міністра України, за власною ініціативою діє та видає розпорядження одноособово в межах повноважень райдержадміністрації.

Щодо покладення такого зобов`язання на 3-ю особу ОСОБА_2 , то характер правовідносин за даним спором також не стосується правовідносин, що наявні між позивачем та вказаною 3-ю особою. Суд звертає увагу, що 3-я особа ОСОБА_2 , яка наразі займається вихованням та утриманням ОСОБА_3 , є її бабусею, з якою вона до втрати матері мала близькі родинні стосунки, а, отже, дитина знаходиться в гармонійному середовищі та її інтереси захищені.

Між тим, і формулювання зобов`язання як заходу забезпечення позову носить некоректний та неконкретний характер, не визначаючи особи професійного психолога (психологів), у присутності якої має бути забезпечене побачення та спілкування позивача з донькою, та місце їх проведення.

При цьому заява позивача ґрунтується на припущеннях і не містить достатніх доказів чинення йому будь-яких перешкод у побаченні та спілкуванні з донькою.

Крім того, заходи, про які просить заявник, можуть вживатись самою стороною і не вимагають санкціонування з боку суду або можуть бути самостійною вимогою у іншому цивільно-правовому спорі щодо усунення перешкод в участі батька у виховані дитини.

Предметом розгляду даної справи є оскарження позивачем рішення про відібрання дитини, яке наразі діє. У разі, як стверджує сторона позивача, протиправності цього рішення та, відповідно, ухвалення за результатами розгляду справи рішення про задоволення позову, суд не вбачає неможливість його виконання.

В свою чергу, зустрічі, про які просить позивач, можуть призвести до негативних наслідків для психо-емоційного стану дитини, за умови відсутності її бажання, а також у разі прийняття негативного для сторони позивача рішення, оскільки на даний час до розгляду спору по суті без з`ясування всіх обставин та перевірки їх доказами передбачити наслідки розгляду справи неможливо.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову, виходячи з принципу розумності та справедливості, можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви сторони позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Чечотки Ірини Романівни, треті особи: Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання повернути дитину.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: