Справа № 559/1622/19
Провадження № 2/559/7/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дубно Рівненської області

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі судового засідання Протас Ю.В.

за участю представника позивача Подановського Т.Р.,

представник відповідачів адвоката Ходака С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таксомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог АТ «Таскомбанк» покликається на те, що 31 березня 2008 року між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № KF48171 з додатками, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 91 000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 30.03.2023 року (пункт 1.1, 1.2 Кредитного договору) під 12,5% річних. 16 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору WKF48171 від 31.03.2008 року. Відповідно до даної угоди позичальнику було видано транш 2 в сумі 1226377,86 грн., та транш 3 в сумі 703105,59 грн., на погашення заборгованості по траншу 1, що був виданий в сумі 91000,00 дол. США. Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором, що підтверджується заявою на видачу готівки.

Окрім цього, відповідно до умов кредитного договору № KF48171 від 31.03.2008 року, а саме п. 5.2.9 "Позичальник" зобов`язаний: повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі пеню та штрафні санкції, незалежно від строку зобов`язання у наступних випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; утворення в позичальника простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами. Також згідно п. 5.3.1. Кредитного договору, банк має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором списати з рахунків позичальника суми боргу на підставі наказу на примусову сплату боргового зобов`язання, звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором від поручителя (гаранта).

Позивачем 24 травня 2019 року надіслано відповідачу повідомлення-вимогу вих. № 10677/70.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № KF48171 від 31.03.2008 року з ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 31 березня 2008, згідно з умовами якого ОСОБА_2 являється поручителем по зобов`язаннях ОСОБА_1 .

Згідно п.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та інших витрат. Межі відповідальності поручителя передбачені також і в п. 1.2. укладеного з ОСОБА_2 договором поруки.

24 травня 2019 року позивачем було надіслано ОСОБА_2 повідомлення-вимогу. Однак, ОСОБА_2 , як поручитель за Договором поруки, свої зобов`язання з виконання зобов`язань згідно Договору поруки та Кредитного договору на дату подання позову не виконав.

Відповідач своїх договірних зобов`язань не виконав, а саме заборгував Банку кошти у загальній сумі 1 516 097, 62 грн., з яких: 1 094 472,16 гривень - строкова заборгованість по тілу кредиту; 96 919,79 гривень - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 8 225,43 гривень - строкова заборгованість по відсотках; 250 293,31 гривень - прострочена заборгованість по відсотках.

Згідно п. 6.2 та 6.3 Кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Пеня станом з 15.05.2018 по 15.05.2019 становить 66 186,93 гривень.

Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь AT «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008, у розмірі 1 068 132, 67 гривень та понесені судові витрати.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 26.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 29.01.2021 у справі призначено судово-економічну експертизу (з дослідженням документів фінансово кредитних операцій). Провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 25 лютого 2022 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства «Таксомбанк» - адвоката Подановського Т.Р. про призначення повторної судово-економічної експертизи.

Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді Ралець Р.В.

Ухвалою суду від 25 листопада 2022 року відновлено провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, яку просив задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008 у розмірі 1 068 132, 67 гривень та понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ходак С.К. позовні вимоги не визнав, зазначив, що вимоги позивача не обгрунтовані жодними належними доказами. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості зроблений самим банком. За наявними у справі матеріалами неможливо достовірно встановити ні заборгованості по тілу кредиту, ні по процентах, ні по штрафних санкціях. Це підтверджується і висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи. Окрім того, відповідачі не були повідомленні про зміну кредитора у встановленому законом порядку. Зважаючи на це, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 , згідно поданої заяви, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 березня 2008 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № KF48171 з додатками, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 91 000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 30.03.2023 року (пункт 1.1, 1.2 Кредитного договору) під 12,5% річних (а.с. 32-40 т.1).

16 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору WKF48171 від 31.03.2008 року. Відповідно до даної угоди позичальнику було видано транш 2 в сумі 1226377,86 грн., та транш 3 в сумі 703105,59 грн., на погашення заборгованості по траншу 1, що був виданий в сумі 91000,00 дол. США (а.с. 41-54 т.1).

Згідно заяви на видачу готівки №1725_10 від 01.04.2008 та №1725_13 від 02.04.2008, ОСОБА_1 видано кредитні кошти в розмірі 8500 дол. США та 6000 дол. США (а.с. 30, 31 т.1).

16 лютого 2016 року між ПАТ «ВіЕС Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору WKF48171 від 31.03.2008 року. Відповідно до даної угоди позичальнику було видано транш 2 в сумі 1226377,86 грн., та транш 3 в сумі 703105,59 грн., на погашення заборгованості по траншу 1, що був виданий в сумі 91000,00 дол. США. Встановлена процентна ставка в розмірі 15% (по траншу 2 з 16.02.2016 по 15.02.2018) та 18% з 16.02.2018, транш 3 - 0,001% (а.с.41-54).

31 березня 2008 року з ОСОБА_2 було укладено договір поруки, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF48171 від 31.03.2008 року, згідно з умовами якого ОСОБА_2 являється поручителем по зобов`язаннях ОСОБА_1 . У п. 1.2 договору поруки передбачено межі відповідальності поручителя та зазначено, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за порушення зобов`язань боржника, які випливають з кредитного договору № KF48171 від 31.03.2008, укладеного між кредитором і боржником (а.с. 55 т.1).

16.02.2008 укладено додаткову угоду №1 до договору поруки кредитного договору WKF48171 від 31.03.2008 року (а.с. 57-58 т.1).

Позивачем 24 травня 2019 року відповідачам було надіслано повідомлення-вимогу вих. № 10677/70 та № 10683/70 (а.с. 59, 60).

Акціонерне товариство «Таксомбанк» є правонаступником ВАТ «Електрон Банк», про що зазначено у статуті АТ «Таскомбанк» (а.с. 62-63).

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № KF48171 від 31.03.2008, станом на 16.05.2019, відповідач заборгував Банку кошти у загальній сумі 1 516 097, 62 грн., з яких: 1 094 472,16 гривень - строкова заборгованість по тілу кредиту; 96 919,79 гривень - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 8 225,43 гривень - строкова заборгованість по відсотках; 250 293,31 гривень - прострочена заборгованість по відсотках (а.с. 4-29 т.1).

У висновку експерта №3193 від 31.01.2022 за результатами проведення судово-економічної експертизи зазначено наступне:

«Дослідивши розрахунок заборгованості станом на 16.05.2019 в межах наданих матеріалів встановлено суперечливі й неузгоджені дані, в т.ч. з умовами кредитного договору №KF48171 від 31.03.2008 (з врахуванням змін, внесених додатковими угодами) та наявними розрахунковими документами, а саме: розрахунок банку не містить залишків заборгованості за кредитом, на які нараховуються проценти; розрахунок банку не містить інформації щодо утворення простроченої заборгованості, на яку здійснюється нарахування пені; в розрахунку банку не відображено повного обсягу платежів в погашення процентів та відсутні платежі в погашення пені за період з 31.03.2008 по 22.02.2016, що наведені у виписці по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 31.03.2008 по 12.10.2018; застосування в розрахунку заборгованості станом на 16.05.2019 процентних ставок для нарахування процентів за траншем-2 у розмірах 16, 00%, 13, 88%, 20, 60% за траншем-3 у розмірі 1, 001% є документально необґрунтованим та не узгоджується з умовами додаткової угоди №4 від 16.02.2016.

Враховуючи відсутність повного обсягу документів бухгалтерського обліку банку та інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008 за досліджуваний період (з 31.03.2008 по 16.05.2019) в межах наданих матеріалів не можливо в повній мірі дослідити відповідність розрахунку заборгованості станом на 16.05.2019 умовам кредитного договору №KF48171 від 31.03.2008.

В межах наданих на дослідження матеріалів відсутній повний обсяг первинних документів та документів бухгалтерського обліку банку (в т.ч. відомостей щодо руху коштів (виписок) по рахункам), що підтверджують заборгованість за Кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008 в доларах США станом на 16.02.2016 у розмірі 69360, 77 дол.США та надання гривневих траншів у загальному розмірі 1929483, 45 грн.

Враховуючи зазначене, у зв`язку з відсутністю повного обсягу первинних документів та документів бухгалтерського обліку банку, в межах наявних матеріалів не видається за можливе в повній мірі дослідити відповідність гривневого еквіваленту суми кредиту, передбаченого умовами додаткової угоди №4 від 16.02.2016, залишку заборгованості за кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008 в доларах США станом на дату укладання зазначеної додаткової угоди.

В результаті проведеного дослідження в частині арифметичних розрахунків, виходячи з відомостей, наведених в розрахунку заборгованості станом на 16.05.2019 та виписці по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 31.03.2008 по 12.10.2018, встановлено, що еквівалент гривневих траншів (1929483,15 грн., передбачених умовами додаткової угоди №4 від 16.02.2016, в доларах США (69360.77 дол.США) перевищує загальний залишок заборгованості (68616,50 дол.США) за кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008 на 744, 27 дол.СІІІА.

В результаті проведеного дослідження, згідно наявних документів, встановлено, що в розрахунку заборгованості станом на 16.05.2019 не відображено повного обсягу платежів в погашення процентів та пені за період з 31.03.2008 по 22.02.2016, що наведені у виписці по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 31.03.2008 по 12.10.2018.

Враховуючи відсутність повного обсягу документів бухгалтерського обліку банку та інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008 за досліджуваний період (з 31.03.2008 по 16.05.2019), в межах наданих матеріалів не можливо встановити розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.05.2019.

В зв`язку з відсутністю платіжних документів позичальника, повного обсягу документів бухгалтерського обліку банку (виписок по рахункам) та детальних умов погашення заборгованості на момент укладення кредитного договору №KF48171 від 31.03.2008 та Додатку №2 від 01.10.2008, в межах наявних матеріалів не видасться за можливе встановити (розрахувати) всі види платежів позичальника по кредитному договору №КР48171 від 31.03.2008, зі змінами та доповненнями.» (а.с. 2-95 т.2).

Норми права, які застосував суд.

Як визначено у п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана надати належні та допустимі докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про заявлені обставини.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Враховуючи вказані норми матеріального права, позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, відступлення права вимоги, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника.

Стороною відповідача не заперечується факт укладення 31 березня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № KF48171, а також договору поруки укладеного 31 березня 2008 року з ОСОБА_2 в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

На підтвердження того, що Акціонерне товариство «Таксомбанк» є правонаступником ВАТ «Електрон Банк» та права вимоги до відповідачів за кредитним договором № KF48171, позивачем надано статут АТ «Таскомбанк».

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що відповідачі повідомлялись про заміну кредитора у зобов`язанні.

На підтвердження вимоги про стягнення з відповідачів боргу в розмірі 1 068 132, 67 гривень позивачем надано розрахунок заборгованості, виконаний виключно банківською установою, який стороною відповідача не визнається та повністю заперечується.

Як зазначено у висновку експерта №3193 від 31.01.2022 за результатами проведення судово-економічної експертизи, дослідивши розрахунок заборгованості станом на 16.05.2019 в межах наданих матеріалів, встановлено суперечливі й неузгоджені дані. Враховуючи відсутність повного обсягу документів бухгалтерського обліку банку та інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором №KF48171 від 31.03.2008 за досліджуваний період (з 31.03.2008 по 16.05.2019) в межах наданих матеріалів не можливо в повній мірі дослідити відповідність розрахунку заборгованості станом на 16.05.2019 умовам кредитного договору №KF48171 від 31.03.2008, а також не можливо встановити розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.05.2019 та встановити (розрахувати) всі види платежів позичальника.

В даному випадку, суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок суми боргу.

За таких підстав, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, не доведеність цих вимог перед судом, а отже відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в позові відмовлено повністю, понесені судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Таксомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2023 року.

Позивач: Акціонерне товариство "Таксомбанк" (адреса: вул.С.Петлюри, 30 м.Київ, )

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя: