Провадження № 22-з/802/26/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

21.12.2022 року позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Луцького міськрайоного суду Волинської області від 11 січня 2023 року в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 у справі за його позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями суду першої інстанції, позивач подав апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти належний правовий акт, найбільш справедливий для позивача.

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2023 року залишено без змін.

На адресу Волинського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення з тих підстав, що стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в даній цивільній справі відмовлено.

ОСОБА_1 подав заяву про роз`яснення судового рішення апеляційного суду від 16 березня 2023 року в даній цивільній справі.

Заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення не може бути задоволена.

Згідно з положеннями частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

У заяві позивача наведено мотиви її подання з посиланням на норми процесуального права, тому немає необхідності викликати в судове засідання учасників справи.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.

З аналізу даної норми закону слідує, що роз`яснено може бути тільки судове рішення, яке підлягає реалізації в порядку пред`явлення до примусового виконання за наслідками розгляду справи по суті (ч. 2 ст. 271 ЦПК України).

Роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому, аналіз ст. 271 ЦПК України дає підстави дійти висновку про те, що роз`ясненню підлягають остаточні рішення суду ухваленні за наслідком розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Апеляційним судом постановлено ухвалу від 16 березня 2023 року з процесуального питання, пов`язаного з необхідністю ухвалення додаткового судового рішення в даній цивільній справі.

З урахуванням того, що ухвала Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року постановлена з процесуального питання, не вирішує по суті спору і не підлягає примусовому виконанню, така ухвала не може бути предметом роз`яснення в розумінні ст. 271 ЦПК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.10.2018 у справі № 712/2-2288/2003 (провадження № 61-35402св18), від 02.10.2019 у справі № 4806/81/18 (провадження № 61-47905св18), від 19.08.2020 у справі № 320/7439/16-ц (провадження № 61-21679св19).

З огляду на викладене, підстави для роз`яснення ухвали суду відсутні, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно вимог частини першої та пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У справі «Преда і Дардарі проти Італії» Суд вказав, що метою норми ст. 17 Конвенції є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією. Крім того, Суд звертає увагу на те, що зловживанням правом визнається і така діяльність, яка фактично не спричинила шкоди, однак мала своєю метою у майбутньому використати певне право для порушення прав інших осіб.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи викладене, а також те, що сутність проблеми зловживання правом полягає у співвідношенні нормативного i фактичного, апеляційний суд доходить висновку, що в даному випадку є всі правові підстави стверджувати про зловживання ОСОБА_1 своїм процесуальним правом. Оскільки дії ОСОБА_1 , що виразилися у поданні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, в задоволенні якої апеляційнийм судом було відимовлено, в подальшому ОСОБА_1 подає заяву про роз`яснення ухвали апеляійного суду (яка роз`ясненню не підлягає), є усвідомленими вольовими систематичними вчинками, що лише формально ґрунтуються на положеннях процесуального права і не мають за мету захист порушених, невизнаних чи оспорюваних його прав, а навпаки такі вчинки та діяльність переслідують іншу мету, що в свою чергу порушує передбачене Конвенцією право сторін на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі подальшого зловживання процесуальними правами, до нього будуть застосовані заходи процесуального примусу, передбачені пунктом 5 частиною першою статті 144 ЦПК України.

Керуючись ст. 271, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя:

Судді: