ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4997/23 Справа № 183/272/22 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначила, що у відповідності до державного акту на право приватної власності від 09.12.2002, вона є власником земельної ділянки площею 2,82 га, кадастровий номер :02:004:0088, розташованої на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

У 26.03.2004 між позивачем та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» укладено Договір оренди земельної ділянки. За цим договором позивач надав ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» у строкове, платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

29 березня 2018 року між позивачем та відповідачами укладено Додаткову угоду відповідно до якої ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» передає, а ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди.

Також, сторонами погоджено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 7,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8 116,11 грн за рік оренди.

За умовами договору оренди, з урахуванням додаткової угоди, орендар проводить безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря на підставі поданої письмової заяви орендодавцем.

У зв`язку з наведеним, позивач зазначає, що в спірному договорі, з урахуванням додаткових угод, визначено три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню).

При цьому, позивач вказує, що була змушена підписати додаткову угоду, оскільки відповідач відмовлявся сплачувати заборгованість по орендній платі.

На момент звернення позивача до суду відповідачі так і не провели в повній мірі розрахунок за оренду землі в грошовій формі з урахуванням індексації вартості земельної ділянки за період з 2018 по 2021 рік, у останніх існує заборгованість із виплати орендної плати, що свідчить про системність несплати в повному обсязі орендної плати за договором оренди.

Відповідачами у період з 2018 по 2021 рік включно, взагалі не виконуються взяті на себе зобов`язання щодо безкоштовної поставка 1 тони грубих кормів (соломи) до садиби Орендодавця, а також не надаються послуги по обробітку присадибної земельної ділянки Орендодавця до 0,40 та (оранка та культивація).

Посилаючись на систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків за договором оренди земельної ділянки в частині невиплати орендної плати в натуральній та відробітковій формах за 2018-2021 рр., а також несвоєчасної та неповної сплата орендної плати в грошовій, позивач просила розірвати договір оренди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що відповідачем не виконано вимоги договору оренди земельної ділянки в частині безкоштовного завезення соломи до садиби орендодавця та здійснення безкоштовної оранки та культивації присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на підставі державного акту на право приватної власності №130065 від 09.12.2002, належить земельна ділянка площею 2,82 га, кадастровий номер :02:004:0088, розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10).

Між позивачем та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» укладено Договір оренди земельної ділянки без номеру та дати, який зареєстровано 14 березня 2004 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі та 26 березня 2004 року посвідчено у Василівській сільській раді. За цим договором позивач надала відповідачеві 1 у строкове, платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,820 га. Орендну плату визначено у п.2.2, а термін дії договору у п.2.3 розділу 2 «Умови договору» (а.с.11).

29 березня 2018 року між позивачем, ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» укладено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі. Відповідно п. 1 даної Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року - зі згоди позивача, (яка виражається шляхом підписання даної Угоди), відповідач 1 передає, а відповідач 2 приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди (а.с.13).

Також було вирішено змінити до п.п.2.2 «Орендна плата» та 2.3 «Строк дії договору».

Додатковою угодою від 29.03.2018 сторони погодили, що Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 7,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8116,11 грн., а також орендар проводить безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря, на підставі поданої письмової заяви орендодавцем.

Також у цьому розділі зазначено про те, що орендар здійснює одноразову виплату в грошовій формі, розмір якої сторони не погодили.

ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» проведено виплату орендної плати у грошовій формі у таких розмірах:

- 2018 рік - 6533 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки №2274 від 17.08.2018; 2177,82 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки №9 (а.с.77,78), а разом 8710,82 грн.;

- 2019 рік - 8711 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки №4 від 04.10.2019 (а.с.57);

- 2020 рік - 8711 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки №0 від 13.10.2020 (а.с.58);

- 2021 - 8711,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1850 від 11.02.2022. Зазначений платіж здійснено з порушенням строку виплати орендної плати, яка за умовами договору повинна сплачуватись до 30 грудня кожного календарного року.

Подані представником відомість про виплату коштів у сумі 871 грн. (а.с.75) суд не приймає як доказ виплати орендної плати, оскільки цей письмовий доказ не відповідає вимогам документів, не містить без дати та номеру. Також суд не приймає як доказ документ про виплату грошових коштів у сумі 1500 грн. (а.с.76), оскільки цей аркуш є тільки частиною документу, у ньому взагалі відсутні реквізити, дата, номер.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки судом не встановлено несвоєчасної або не у повному обсязі виплати позивачу орендної плати у грошовій формі у 2018-2020 роках. Несвоєчасна виплата орендної плати за 2021 рік не свідчить про систематичність порушення умов договору. Відповідачем не здійснено поставку соломи до садиби орендодавця, а також не здійснено оранку та культивацію присадибної ділянки, що відповідачем не заперечується, оскільки це не є обов`язковим з огляду на відсутність письмової заяви орендодавця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати, тоді як у вказаній справі має місце сплата у меншому розмірі та з порушенням строків, встановлених умовами договору.

Аналізуючи наведене, а також встановлені судом обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичності несплати відповідачем орендної плати, оскільки відповідач сплачував орендну плату в грошовій формі за погодженням із позивачем в повному обсязі, що підтверджується наданою відповідачем довідкою про розмір нарахованої та фактично виплаченої орендної плати та копіями відомостей про виплату орендної плати.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для розірвання договору оренди з підстав не здійснення відповідачем поставки соломи до садиби орендодавця, а також не здійснення оранки та культивації присадибної ділянки, є вірними, оскільки безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця та безкоштовна оранка та культивація присадибної ділянки орендодавця за своєю суттю не є самостійними формами орендної плати, а є додатковими обов`язками орендаря за договором у випадку, якщо орендодавець зробить волевиявлення у формі поданої письмової заяви про бажання скористатись такими обов`язками орендаря.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач зверталася до відповідача про надання таких послуг.

Позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу подання таких заяв до відповідача або відмови відповідача від надання послуг з оранки, культивації та безкоштовної поставки соломи до садиби позивача.

Враховуючи те, що позивачем не подавались відповідні письмові заяви, обов`язки відповідача щодо безкоштовного завезення соломи до садиби орендодавця і здійснення безкоштовної оранки па культивацій присадибної ділянки орендодавця є такими, що не настали.

Надані позивачем заяви на здійснення поставки соломи, обробітку присадибної земельної ділянки (оранку та культивації) за 2018, 2019, 2020 роки не є доказом подання їх відповідачеві, оскільки не містять жодних відміток чи інших доказів їх отримання відповідачем.

Згідно з частиною шостою статті 5 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства.

Зазначений порядок подання письмових звернень є загальновідомим, усталеним правилом поведінки у сфері ділового обороту, тобто нічим іншим, як звичаєм ділового обороту.

Як зазначалось вище, жодні докази надсилання поштою або передання позивачем до відповідача заяв, що містяться у матеріалах справи, позивачем не надані та в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, обов`язки відповідача із безкоштовного завезення соломи до садиби орендодавця і здійснення безкоштовної оранки та культивації присадибної ділянки кореспондують з обов`язком позивача вчинити необхідні і достатні дії щодо її отримання, а саме подати відповідну письмову заяву.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:

Судді: