Справа № 212/9071/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Дербіна Д.О., третьої особи ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду міста Кривого Рогу, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації,-
У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем з серпня 1988 року по лютий 2005 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_2 . На підставі ордера № 241 від 17 листопада 1995 року, виданого Виконавчий комітетом Жовтневої районної ради міста Кривого Рогу відповідачу та членам його сім`ї, а саме дружині та неповнолітньому сину була надана для проживання квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, окрім позивача також зареєстровані та проживають діти ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , а також зареєстрований відповідач. Після розірвання шлюбу з відповідачем, останній зібрав свої речі та з`їхав з квартири. Відповідач більше 15 років не проживає у квартирі, речі його відсутні, квартиру він не утримує, комунальні послуги не сплачує. В свою чергу, перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку у вищевказаній квартирі завдає позивачу значних збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку кількості зареєстрований осіб і тому позивач вимушена сплачувати за відповідача, який фактично не проживає у квартирі та не цікавиться нею. У зв`язку із вказаним, просить визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з нього судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 18 травня 2022 року зупинено провадження у вказаній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 212/9831/21, 2/212/4551/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ Житлокомцентр, територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Виконкому Покровської районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні власністю, встановлення порядку користування квартирою та вселення.
Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року провадження у вказаній справі поновлено.
Позивач та її представника адвокат Дербін Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення СМС-повідомлень на номер телефону власноруч вказаному ним у своїй заяві про згоду на отримання СМС інформування (а.с.65), заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач його батько дійсно не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2006 року та переїхав у квартиру своїх батьків за адресою: АДРЕСА_3 .
Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що вона є сусідкою позивачки з 2005 року, мешкає у квартирі АДРЕСА_4 . Відповідач по справі колишній чоловік позивачки, якого вона не бачила більше 15 років. На теперішній час відповідач також не мешкає у квартирі, оскільки вони з позивачкою давно розлучились. У квартирі речей відповідача немає, де він мешкає вона не знає.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що позивач та третя особа ОСОБА_7 її сусіди близько шести років. За цей час вона відповідача у квартирі не бачила, його речей в квартирі також немає. З відповідачем познайомилась лише перед судовим засіданням в іншій справі про вселення, де вона також була свідком.
Вислухавши позивача та її представника, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачу ОСОБА_5 17 листопада 1995 року видано ордер на житлове приміщення № 241 Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради на право заняття жилого приміщення жилої площі 41,40 м2 квартири АДРЕСА_1 у складі сім`ї: дружини ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2 (а.с.46).
Квартира за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 41,40 м2, є неприватизованою, що підтверджується випискою із фінансового-особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.14).
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 лютого 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 14 лютого 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 109 (а.с.13).
За рішенням Жовневого районного суду міста Кривого Рогу від 13 квітня 2005 року ОСОБА_1 із синами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вселено до квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Рішення суду набрало законної сили 14 травня 2005 року (а.с.11).
Згідно Акту, складеному мешканцями будинку АДРЕСА_5 , завіреного майстром ТОВ Житлокомцентр Бухановою Т.В. та директором ТОВ Житлокомцентр від 01 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_5 не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2006 року (а.с.15).
Згідно виписки з єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків на відповідача ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 нараховуються комунальні платежі (а.с.15а-23).
ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого суду надано виписку з карткового рахунку позивача (а.с.24-38).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_5 є власником 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.47).
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Таким чином право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.
Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року скасовано, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , треті особи: Товариство зобмеженою відповідальністю Житлокомцентр, Територіальна громадаміста КривогоРогу вособі виконавчогокомітету Покровськоїрайонної умісті ради про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, встановлення порядку користування квартирою.
Апеляційним судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 704 від 20.10.2021 року ОСОБА_6 надано дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення. Таким чином, позивач ОСОБА_5 , на час звернення з позовними вимогами не є наймачем спірної квартири та має інше житло, яке належить йому на праві приватної власності, а тому підстави для усунення перешкод та вселення його до квартири за адресою: АДРЕСА_2 - відсутні. (а.с.93-97).
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки відповідач має інше житло, яке належить йому на праві приватної власності, крім того не є наймачем спірної квартири та не мешкає у ній понад шість місяців, натомість позивач правомірно вселились в житлове приміщення, зареєстрована у ньому, самостійно несе тягар його утримання.
Відповідно до п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 р. № 265, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом є підставою для зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.4, 12,13, 23, 54, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2023 року, відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України.
Суддя: М.Д. Власенко