Справа № 369/9978/22
Провадження №4-с/369/30/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Світлак Ю. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 369/9978/22 за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, заінтересовані особи: головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л. М.

Обґрунтовуючи доводи скарги, посилається на те, що 12 лютого 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що аліменти сплачуються ним регулярно, вчасно та у розмірі, визначеному вищевказаним рішенням суду.

В межах виконавчого провадження, відкритого в порядку примусового виконання рішення про стягнення аліментів, головним державним виконавцем була нарахована заборгованість зі сплати аліментів.

18 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримав лист від головного державного виконавця разом з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 02 грудня 2021 року за виконавчим провадженням № 65668988.

ОСОБА_1 не погодився з розрахунком, внаслідок чого надіслав головному державному виконавцю Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л. М. заяву про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, яка була отримана адресатом 29 грудня 2021 року.

Скаржник вказує, що незважаючи на подання такої заяви головним державним виконавцем не було проведено перерахунок заборгованості, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця про визнання неправомірними та скасування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання вчинити певні дії. Під час судового розгляду було виявлено відсутність у матеріалах виконавчого провадження заяви ОСОБА_1 про перерахунок заборгованості з додатками. Позивач зазначає, що у зв`язку з ненаданням державним виконавцем до суду заяви ОСОБА_1 з підтвердженням сплати аліментів, а також підтвердження щодо офіційного працевлаштування заявника, місцевим судом було 07 вересня 2022 року прийнято ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання вчинити певні дії.

З 24 січня 2020 року (дати нарахування заборгованості) і до моменту звернення з цією скаргою ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, проте, сума заборгованості розрахована відповідно до середньої заробітної плати у Київській області, а не з його доходів.

Заявник вказує, що згідно з довідкою № 1 від 22 грудня 2021 року він працевлаштований в ТОВ «ПАС-БУД» та з жовтня 2020 року до листопада 2021 року сукупний його дохід склав 22 100,00 грн, сума до сплати становила 17 790,50 грн.

За змістом довідки № 807/1 від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 офіційно працевлаштований за сумісництвом у ТОВ «СТС-Ко» і за період з 23 вересня 2020 року до 08 листопада 2021 року його сукупний дохід склав 9 300,54 грн, з них отримав 7 486,95 грн.

Відповідно до довідки № 807 від 23 грудня 2021 року заявник працював за сумісництвом у ТОВ «Торговий дім «СТС». За період з вересня 2020 року до листопада 2021 року дохід скаржника склав 9 300,54 грн, з яких він отримав 7 486,95 грн.

Згідно з довідкою № 28/09 від 28 вересня 2020 року дохід заявника у ТОВ «Профі-Інструмент» в період за липень 2022 року до серпня 2022 року склав 8 223,60 грн.

Скаржник наголошує на тому, що з його доходів сплачуються податки, на підтвердження чого надає копії довідок Пенсійного фонду України форм ОК-5 та ОК-7 від 28 вересня 2022 року.

ОСОБА_1 переконаний, що державним виконавцем не було враховано квитанції про переказ аліментів за допомогою послуг АТ «Укрпошта», додані ним до заяви про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просить суд визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л. М. від 20 вересня 2022 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 65668988, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л. М. не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила.

Правом на подання відзиву на позовну заяву учасники справи не скористалися.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи скаржника, викладені в скарзі, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести і обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Так предметом судового розгляду за скаргою ОСОБА_1 є постанова державного виконавця від 20 вересня 2022 року про накладення штрафу, а отже суду слід проаналізувати порядок вжиття державним виконавцем таких заходів, як накладення штрафу на платника аліментів, та надати оцінку діям державного виконавця під час прийняття постанови про накладення штрафу.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок примусового виконання державним виконавцем рішення суду щодо стягнення аліментів передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до вимог частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Часинами третьою та четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік обставин, за яких на боржника може бути накладено штраф за утворення заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом цієї норми за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження передбачено, що підставою для накладення штрафу на платника аліментів є наявність заборгованості зі сплати аліментів за певний період.

Юридичною підставою для вжиття державним виконавцем заходів забезпечення примусового виконання рішення щодо боржника шляхом накладення на останнього штрафу є документально підтверджена наявність заборгованості зі сплати аліментів.

З матеріалів справи та з інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання вчинити певні дії (справа № 369/18259/21).

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця у справі № 369/18259/21 місцевий суд встановив, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року у справі № 369/15000/20 з ОСОБА_1 було стягнено на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищезазначеного судового рішення було видано відповідний виконавчий лист.

03 червня 2021 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Ларисою Миколаївною було відкрито виконавче провадження № 65668988.

02 грудня 2021 року головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна сформувала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 24 січня 2020 року до 30 листопада 2021 року склала 72 026,90 грн.

09 серпня 2021 року головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна сформувала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 24 січня 2020 року до 31 липня 2022 року склала 102 895,15 грн.

Місцевий суд, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця у справі № 369/18259/21 встановив наявність заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_1 та недоведеність скаржником незаконності дій державного виконавця під час складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, в зв`язку з чим ухвалою від 07 вересня 2022 року у задоволенні скарги відмовив.

Вказана ухвала місцевого суду в апеляційному порядку ОСОБА_1 не оскаржувалася та набрала законної сили в розумінні положень статті 261 ЦПК України.

За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищезазначену норму процесуального закону обставини, встановлені судом при розгляді справи № 369/18259/21 не доказуються під час розгляду скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу у цій справі № 369/9978/22, оскільки встановлені ухвалою місцевого суду, яка набрала законної сили, стосовно тієї ж особи, а отже має преюдиційне значення для суду.

Приймаючи постанову про накладення штрафу, скаргу на яку подано ОСОБА_1 у цій справі, головний державний виконавець правомірно виходив з наявності у боржника заборгованості, встановленої судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Скаржником не надано до суду доказів на спростування існування у нього заборгованості, нарахованої державним виконавцем. Ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року у справі № 369/18259/21, якою встановлено наявність заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_1 , останнім в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Доводи скарги та додані до неї матеріали, а саме довідки про доходи ОСОБА_1 , квитанції про перерахування коштів за допомогою послуг АТ «Укрпошта» зводяться до обґрунтування підстав незаконності нарахування державним виконавцем заборгованості. Проте, такі доводи судом не приймаються до уваги, оскільки за скаргою ОСОБА_1 у цій справі судом надається оцінка правомірності прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу, водночас до предмету розгляду цієї скарги не входить постанова державного виконавця про нарахування заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що доводи скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а отже у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, заінтересовані особи: головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна, ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту судового рішення .

Суддя: І. О. Фінагеєва