Справа № 172/528/23
Провадження № 2/172/130/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Росток 2020" про стягнення заборгованості з орендної плати, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03.01.2014 року між нею та ФГ "Росток", правонаступником якого є ФГ "Росток 2020", укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 010010157. Відповідно до п. 2.1 договору договір оренди укладено на 7 років. З урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, договір оренди є чинним до 31 грудня останнього року оренди. Таким чином, термін дії договору закінчився 31.12.2021 року.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 4% від вартості земельної ділянки, що становить 3683,28 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 грудня календарного року, за який вноситься орендна плата. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що орендна плата по бажанню орендодавця може виплачуватися як у грошовій формі, як у натуральному та і відробітковому вираженні, в поєднанні різних форм орендної плати. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації (п. 3.3 договору).

На протязі строку дії договору оренди позивачка отримувала орендну плату у натуральній формі. Жодних додаткових угод і додатків до договору, у яких би сторонами погоджувався перелік продукції, яку має орендар передати орендодавцеві у якості орендної плати, не укладалося. Сторони працювали на довірительних відносинах.

Проте, у останній рік оренди, орендар у повному обсязі не сплатив на користь орендодавця орендну плату. Так, з урахуванням індексації, розмір орендної плати станом на 20.12.2021 року становить 11107,48 грн. (період січень 2014 - грудень 2021 року індексується сума 3683,28 грн.). Однак, орендарем у якості сплати орендної плати було надано влітку 2021 року орендодавцю 100 кг цукру, а 20.12.2021 року позивачу на картку для виплат (пенсійну карту) надійшла від орендаря сума 2314,22 грн. Отже, всього виплачено 4444,20 грн. Виплату орендної плати у такому ж розмірі підтверджує і ФГ "Росток" у своїй заяві про скасування судового наказу, виданого за заявою позивача у справі №172/141/22.

Таким чином, заборгованість орендаря зі сплати орендної плати за 2021 рік становить 6663,28 грн. (11107,48 грн. - 4444,20 грн.).

Позивач не погоджується із твердженнями відповідача, викладеними у заяві про скасування судового наказу, а саме, що заявлений період з січня 2014 по грудень 2021 року не може бути врахований у зв`язку з перебігом строку позовної давності, оскільки заявлені мною вимоги стосуються стягнення заборгованості з орендної плати за останній рік оренди, тобто за 2021 рік, а не за період з 2014 по 2021 рік. До розрахунку взяті індекси інфляції з 2014 року, що відповідає приписам п. 3.3 договору оренди, відповідно до якого орендна плата має індексуватися кожного року.

Також зазначає, що відповідач своїми твердженнями намагається підмінити положення договору та тлумачити його на власну користь. Так, відповідач у заяві про скасування наказу зазначив, що заявником "не враховано що положення договору щодо індексації стосуються індексації нормативно визначеної грошової оцінки землі від якої розраховується розмір орендної плати. Вартість земельної ділянки становить 92081,95 грн., тому відповідно 4% від даної вартості, яка підлягає сплаті як орендна плата складає 3683,28 грн.". Позивачка заперечує проти цього, адже п. 3.3 договору оренди стосується орендної плати, а не нормативно грошової оцінки землі.

Враховуючи, що відповідачем у повному обсязі не сплачено позивачу орендну плату (з урахуванням індексації), ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати у розмірі 6663,28 грн.

Крім того, беручи до уваги, що строк сплати орендної плати настав 20.12.2021 року, позивач вважає за необхідне заявити до стягнення 3% річних за період з 21.12.2021 по 24.03.2023 року у розмірі 251,38 грн., інфляційні втрати за період з січня 2022 року по лютий 2023 року у розмірі 1899,66 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою від 06.04.2023 року провадження у справі відкрито і постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 13.06.2023 року представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, заначила, що сторона відповідача надала відзив на позовну заяву. Крім того, надала заяву про проведення судових дебатів без участі відповідача.

У відзиві на позовну заяву вказує, що у період дії договору оренди землі ОСОБА_1 не предявляла орендарю жодних претензій щодо неповноти сплати орендної плати за землю, не зверталася із додатковими заявами про сплату орендної плати, що свідчить про належне виконаня сторонами договору протягом тривалого часу - 2014-2021 роки. Також зазначає, що період з січня 2014 по грудень 2021 року як позивачка зазначила у позовній заяві не може бути врахований у зв`язку з перебігом позовної давності. Таким чином, обґрунтування щодо спростування заявлених позивачем вимог надаються відповідачем за період в межах позовної давності, тобто з 05.04.2020 (зважаючи, що позов датовано 05.04.2023 року) по день закінчення дії договору оренди землі - 31.12.2021 року.

Умовами договору оренди землі передбачена сплата орендної плати в розмірі 4% від вартості земельної ділянки, що становить 3683,28 грн. При цьому, відповідач стверджує, що за рішенням господарства орендодавцям було збільшено розмір орендної плати, тому за період в межах позовної давності (квітень 2020 року - грудень 2021 року) позивачу нараховувалась орендна плата в розмірі 5520,77 грн. Відповідно до вимог Податкового кодексу України до суми сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок, зокрема, відносяться податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів фізичних осіб за договорами оренди. Тож після утримання вказаних податків орендодавцю виплачувалась орендна плата у сумі 4444,20 грн., що перевищує суму, яка передбачена умовами договору. Щодо оплати у повному обсязі орендної плати за 2020 рік відповідач зазначає, що індекс інфляції за період з квітня по грудень 2020 року складає 104,26%, розмір орендної плати за 2020 рік - 3683,28 грн., з урахуванням індексу інфляції відповідна сума становить 3840,19 грн. (3683,28 грн. х 104,26%). Фактично ж ОСОБА_1 у 2020 році було нараховано 5520,77 грн. і після здійснених утримань податків, сплачено кошти у сумі 4444,20 грн. Щодо оплати у повному обсязі орендної плати за 2021 рік відповідач зазначає, що індекс інфляції за період з січня по грудень 2022 року складає 105%, розмір орендної плати за 2021 рік - 3683,28 грн., з урахуванням індексу інфляції відповідна сума становить 3867,44 грн. (3683,28 грн. х 105%). Фактично ж ОСОБА_1 у 2021 році було нараховано 5520,77 грн. і після здійснення утримань податків, сплачено кошти у сумі 4444,20 грн. Тобто сума орендної плати за 2020-2021 роки сплачена позивачу у повному обсязі.

Крім того, вказує, що п. 3.9 договору оренди встановлено, що коригування розміру орендної плати у звязку з індексацією нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється шляхом складання розрахунку розміру орендної плати, який складається на початок року і є невідємною частиною договору оренди земельної ділянки. Згідно з п. 9 підрозділу 6 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що індекс споживчих цін, що використовуються для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується із значенням 100 відсотків, зокрема, за 2017-2022 роки - для сільськогосподарських угідь (ріллі) і становить 1,0. Фактично нормативно грошова оцінка таких земельних ділянок за вказаний період не індексується.

Будь-якої заборгованості з орендної плати за договором оренди від 03.01.2014 року відповідач перед позивачем не має, тому вимоги позивачки про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними.

Позивачка у відповіді на відзив категорично не погоджується із запереченнями відповідача. Зазначає, що у позові предметом спору є стягнення заборгованості з орендної плати за останній рік чинності договору, тобто за 2021 рік. Строк сплати орендної плати настав 20.12.2021 року. Враховуючи, що відповідно ст. 257 ЦК України позивач має право звернутися за захистом своїх прав в межах трирічного строку позовної давності, а з урахуванням викладеного, відлік позовної давності починається з 21.12.2021 року, то позивач звернувся з позовом до суду в межах строку позовної давності. Крім того, надала детальний розрахунок орендної плати з урахуванням індексації.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

03 січня 2014 року між ОСОБА_1 як власником земельної ділянки та ФГ «Росток» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,9350 га, у тому числі: рілля 4,9250 га, кадастровий номер 010010157 строком на 7 років, тобто 31.12.2021 року.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 4 % від вартості земельної ділянки, що становить 3683,28 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 грудня календарного року, за який вноситься орендна плата. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації (п. 3.3 договору).

Коригування розміру орендної плати у звязку з індексацією нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється шляхом складання розрахунку розміру орендної плати, який складається на початок року і є невідємною частиною договору оренди земельної ділянки (п. 3.9 договору оренди землі).

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Розділу ІХ «Податок за майно» Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Положеннями Закону України «Про оцінку земель» визначено, що грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення поділяється на два типи: нормативну та експертну. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це одна з кількох видів оцінок, передбачених вищезазначеним Законом, основою розрахунку якої є рентний дохід від використання земельної ділянки протягом певного періоду часу.

Нормативну грошову оцінку земельних ділянок проводять юридичні особи, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років, ділянок, розташованих за межами населених пунктів - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а ділянок несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Нормативна грошова оцінка, яка використовується для визначення розміру податку та орендної плати, підлягає індексації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Виходячи зі змісту цього поняття індексацію нормативної грошової оцінки землі доцільно проводити щороку, разом з індексацією всіх грошових виплат громадян, які не мають разового характеру, а також враховуючи положення статті 289 Податкового кодексу України, згідно з якою для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 9 підрозділу 6 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України індекс споживчих цін за 2017-2023 роки, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків.

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2021 рік становить 1,0.

На підтвердження сплати орендарем орендної плати ОСОБА_1 представником відповідача надана оборотньо-сальдова відомість за 01.01.2019 - 31.12.2021 роки про нарахування і виплату орендної плати, зокрема, за 2021 рік, де зазначено, що ОСОБА_1 нарахована орендна плата в сумі 5520,77 грн. і виплачена після утримання податків та зборіву орендна плата в сумі 4444,20 грн.

Таким чином, в ході розгляду справи суд встановив, що відповідачем орендодавцю виплачена орендна плата за 2021 рік у повному обсязі, як того вимагають умови укладеного між сторонами договору оренди землі та нормативно-грошова оцінка належної позивачці земельної ділянки. Враховуючи, що заборгованості із виплати орендної плати у відповідача перед позивачем немає, то немає підстав і для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому, суд зазначає, що позивачкою надані розрахунки, в яких вона застосовує не нормативну грошову оцінку, а орендну плату за попередній рік з додаванням суми інфляції. Вказане суперечить вимогам законодавства, зазначеним вище, при розрахунку орендної плати за землю.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, на підставі достовірних, належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Земельного кодексу України, ст. 289, п. 9 підр. 6 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Росток 2020" про стягнення заборгованості з орендної плати.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк