Провадження № 2/466/217/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«15» березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач приватне акціонерне товариство

«Страхова компанія «№ПЗУ Україна»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

У грудні 2020 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», позивач) звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків у розмірі 12 440,91 грн. та судового збору в розмірі 2 102,00грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 07 березня 2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та СУНП ТОВ «Сферос -Електрон» (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № AM138016 (далі - договір).

Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мазда», н.з. « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 (далі - відповідач), керуючи транспортним засобом «Греат Вол», н.з. НОМЕР_2 допустив зіткнення з автомобілем «Мазда», н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2019 року по справі № 466/3214/19, ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти.

На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 12 440,91 грн.

Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП відповідача не була застрахована.

Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2019 року по справі № 466/3214/19 встановлено, що відповідач є винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно дана позовна заява підсудна Шевченківському районному суду м. Львова.

Враховуючи вищевикладене, просить позов задовольнити.

28 травня 2021 року, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 березня 2021 року вищевказані матеріали цивільної справи надійшли на розгляд Шевченківському районному суду м.Львова.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 01 червня 2021 року зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений ухвалою строк відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву до суду не подано.

В судове засідання, яке було призначено на 15 березня 2023 року о 12.30 год. представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у порядку спрощеного провадження та у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

Відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 15 березня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що 10 квітня 2019 року на вул.Шевченка, 358 м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Great Wall Haval H3», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та «Mazda 6», н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкоджень вказаних транспортних засобів. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.п. 2.3б, 2.3а Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/3214/19 від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) гривень. Постанови не оскаржувались та набрали законної сили.

07 березня 2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та СУНП ТОВ «Сферос-Електрон» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № AM138016.

Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мазда», н.з. « НОМЕР_1 ».

Відповідно до ст. 979 ЦК України договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випаду та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.

На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 12 440,91 грн.

Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП відповідача не була застрахована.

Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 2 102,00 грн. сплаченого судового збору при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282, 284 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 526, 979, 993, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 9, 16, 27 Закону України «Про страхування», суд

у х в а л и в :

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 12 440,91 грн. (дванадцять тисяч чотириста сорок гривень дев`яносто одну копійку) завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) понесених витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Кредобанк»;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В. І. Кавацюк