Справа № 308/4150/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Данко В.Й.,

за участю секретаря судового засідання Бокотей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяни Олени Вікторівни від участі у розгляді цивільної справи №308/4150/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В. перебуває цивільна справа №308/4150/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

27.03.2023 через канцелярію суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про відвід судді Голяна О.В. В обґрунтування заяви про відвід зазначає, що 14.11.2022 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяною О.В. винесено постанову, якою його неповнолітню доньку ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП та обрано захід впливу у виді попередження. ОСОБА_1 брав участь у даній справі як законний представник своєї доньки. В подальшому дану постанову було скасовано постановою Закарпатського апеляційного суду та закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що 15.11.2022 року внаслідок прийняття суддею Голяною О.В. зазначеного рішення, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за малозначністю з оголошенням усного зауваження, провадження у спраі закрито на підставі ст. 284 КУпАП. В подальшому постановою Закарпатського апеляційного суду дана постанова була скасована, а провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

З вищенаведених обставин позивач вважає, що є безумовні підстави для відводу головуючої судді Голяни О.В. у цивільній справі №308/4150/23 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду заяви.

Ознайомившись зі змістом заяви та оцінивши її доводи, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справи. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Судом встановлено, що у провадження судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В. перебувають матеріали цивільної справи №308/4150/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Оцінюючи доводи викладені в заяві про відвід, суд приходить до висновку, що вказані доводи як окремо, так і в сукупності, не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність необ`єктивності, упередженості судді та заінтересованості в результатах провадження.

Разом з тим, із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно із судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу.

Приймаючи до уваги викладене, для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у неупередженості судді Голяна О.В., чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні справи, а також з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про відвід судді Голяна О.В.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про відвід судді Голяна О.В. - задовольнити.

Матеріали цивільної справи № 308/4150/23 (2/308/786/23) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко