Номер провадження: 22-ц/813/3500/23
Справа № 522/2758/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бондаря В.Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року м. Одеса

Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участі секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2013 року, ухваленого під головуванням судді Бондара В.Я., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

02.02.2013 року ПАТ «Дельта Банк», яке в подальшому змінило свою назву на АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення у солідарному порядку заборгованлості за кредитним договором у розмірі 658906,95 грн., а також судового збору у розмірі 3441,00 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0 від 04.12.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 57 000,00 доларів США, строком повернення до 05.12.2016 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №70969 від 04.12.2006 року, згідно якого останній прийняв на себе зобов`язання відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_1 , які виникають з умов вказаних кредитних договорів. Крім того, 04.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, в якості забезпечення договору кредиту.

08.12.2011 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги АКІБ «УкрСиббанк» відступив на користь АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором №0.

Посилаючись на те, що відповідачі порушили умови кредитного договору, в результаті чого станом на 16.01.2013 року виникла заборгованість у розмірі 658 906,95 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 406 374,83 грн., за відсотками 252 532, 12 грн., позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси, без вказівки дати, позовні вимоги АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», були задоволені (а.с.92-94).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», заборгованість за кредитним договором №0 від 04.12.2006 року у розмірі 658 906,95 грн., що складається із заборгованості по кредиту - 406 374,83 грн., заборгованості по відсоткам 252 532,12 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», судовий збір у розмірі 3441,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року (а.с.163-164).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року, ухвалення нового рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Делта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.171-175).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання (а.с.190-193,195-196).

Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 22.03.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 31.03.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосудді, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (а.с.183), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції, постановляючи заочне рішення про задоволення позову у повному обсязі, виходив із того, що відповідачі належним чином повідомлені про день, місце та час розгляду справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 224 ЦПК України, в редакції, що діяла на час розгляду справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Судові виклики і повідомлення провадяться повістками, що надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, представникам громадських організацій і трудових колективів за адресою, вказаною стороною, самими цими особами або іншими учасниками справи. Повістки разом із розпискою надсилаються рекомендованим листом або через розсильних. Як виняток, повістку можна видати на руки стороні або її представникові з їх згоди для вручення відповідним особам. Повістка про виклик до суду повинна бути завчасно вручена особі, яка викликається, але у всякому разі не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання (ст.ст. 90-91 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи).

В матеріалах справи відсутні відомості про належне сповіщення відповідачів про день та час розгляду справи, в якому було ухвалено заочне рішення 24.09.2013 року. Повернення поштової кореспонденції до суду з відміткою: «За закінченням строку зберігання є неналежним повідомленням особи (а.с.88, 89).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасником процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які посилається як на підставу своїх заперечень.

Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 90 ЦПК України, в редакції, що діяла на час розгляду справи, належним чином не повідомив відповідачів про день та час розгляду справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду - скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Про невідповідність оскаржуваного заочного рішення суду вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства також свідчить відсутність дати його ухвалення.

Що стосується заявлених позивних вимог, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

За правилами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та і порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути із позичальника ОСОБА_1 , як кредит (суму, яку позичальник фактично отримав у позику), так і складові його повної вартості - заборгованість по відсоткам.

Такі ж суми він просив стягнути також із солідарних боржників: відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання по заявленим позовним вимогам, апеляційний суд виходить із того, що з матеріалів справи вбачається, що 04.06.2006 року відповідач ОСОБА_1 підписала договір №0, відповідно до якого вона отримала кредит у сумі 57 000,00 доларів США, строком повернення до 05.12.2016 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків (а.с. 7-14).

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №70969 від 04.12.2006 року, згідно якого останній прийняв на себе зобов`язання відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_1 , які виникають з умов вказаних кредитних договорів. В той же день, тобто 04.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки (а.с. 17-23).

Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, Банк, крім розрахунку заборгованості за договором, посилався п.п. 1.3, 1.3.2, 1.3.3 Договору, в якому зазначено, що сплата відсотків Позичальником здійснюється щомісячно у два етапи за методом 30/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана Банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність Банку відповідно до умов Договору (а.с. 8). Також позивачем надано довідку від 16.01.2013 року про розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 04.12.2006 року (а.с. 29).

Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачами і заявником апеляційної скарги ОСОБА_1 суду не надано. В свою чергу, доводи заявника апеляційної скарги про неправильність розрахунку, наданого позивачем до суду, є безпідставними і не обґрунтовуються як належними, так і будь-якими доказами у справі.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів щодо досудового врегулювання спору, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться вимоги Банку надіслані на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 31-33).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3441,00 грн. (а.с. 1-2).

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що оскаржуване заочне рішення є незаконним і підлягає скасуванню, про що вказано вище, та в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 . Всі інші вимоги апеляційної скарги є необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на користь ОСОБА_1 50% сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги, що складає 2 580,75 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2013 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк», , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», , заборгованість за кредитним договором №0 від 04.12.2006 року у розмірі 658 906 (шістсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот шість гривень) 95 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту 406 374,83 (чотириста шість тисяч триста сімдесят чотири гривень) 83 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 252 532,12 (двісті п`ятдесят дві тисячі п`ятсот тридцять дві гривні 12 копійок).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», , судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одну гривню 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 580,75 грн. (дві тисячі п`ятсот вісімдесят гривень 75 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.03.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький