Номер провадження: 22-ц/813/2743/23
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Сегеди С.М.

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими, у зв`язку з їх виконанням, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Альфа Банк», ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими, у зв`язку з їх виконанням.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №500369282, за умовами якого банк надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 13 517,60 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 08 травня 2016 року.

Відповідно до договору факторингу №б/н від 30.09.2014, додатку №2 до цього договору, ПАТ «Альфа-Банк» відступило права кредитора за кредитним договором №500369282 від 07.05.2013 ТОВ «Дата Майнінг Груп».

09.02.2016 ТОВ «Дата Майнінг Груп» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором за №500369282 від 07.05.2013 у розмірі 27 872,68 грн, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року по справі №520/1449/16-ц (провадження №2/520/2090/16) встановлено виконання банком своїх зобов`язань щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів, та встановлено неповернення грошових коштів останнім, порушення умов надання банківських послуг. Суд також стягнув з позивача на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» заборгованість за кредитним договором №500369282 від 07.05.2013, в загальній сумі 27 872,68 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 12 958,20 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом 1,61 грн; заборгованості за комісією 12 462,87 грн; штрафу 2 450 грн, а також суму судових витрат.

27 липня 2016 року Київським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист №520/1449/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» грошової суми у розмірі 27 872,68 грн.

У провадженні державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупського О.О. перебувало виконавче провадження №52446104 з примусового виконання виконавчого листа №520/1449/16-ц виданого 27.07.2016.

08 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 здійснив повну сплату заборгованості за виконавчим листом №520/1449/16-ц виданого 27.07.2016, чим було повністю виконано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року, умови кредитного договору, також здійснено сплату за витрати виконавчого провадження, виконавчого збору. Так було здійснено платіж у розмірі 30 928, 94 грн, отримувач - Другий Київський ВДВС у м. Одесі ПМУ Мін. юстиції (м. Одеса), призначення платежу: АСВП 52446104, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1.

28 грудня 2020 року державний виконавець Другого Київського ВДВС у м. Одесі ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупський О.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №52446104 у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документа та стягненням витратами та збору.

Однак, 12 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, Гораєм Олегом Станіславовичем, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 74 260,41 грн за кредитним договором №50036928 від 07.05.2013. Загальна сума, що підлягає стягненню, з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису - 74 910,41 грн.

03 лютого 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за №818 від 12.01.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 74 260,41 грн.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що із заявою про примусове виконання рішення ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось більше ніж через місяць після виконання позивачем заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року по справі №520/1449/16-ц.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просив визнати таким, що припинив свою дію у зв`язку з виконанням зобов`язання, кредитний договір №500369282 від 07.05.2013, укладений між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позивач в повному обсязі виконав заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року у справі №520/1449/16-ц та виконано умови кредитного договору.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (ч. ч. 2, 4-5 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Отже, для вручення повісток закон передбачає альтернативні способи комунікації.

Верховний Суд в постанові від 30.11.2022 по справі №759/14068/19 вказав, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Таким чином, оскільки судова повістка була направлена АТ «Альфа Банк» на їх офіційну електронну адресу, а ТОВ «Вердикт Капітал» судова повістка була направлена в його електронний кабінет «Електронного суду», апеляційний суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 березня 2023 року задоволено клопотання адвоката Старча А.В., який діє в інтересах ТОВ «Вердикт Капітал» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Однак, 17 березня 2023 року адвоката Старча А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі.

Однак, розглянувши вищезазначене клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про недоцільність відкладення розгляду справи та вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки на її підтвердження не надано жодного доказу.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Крім того, відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, наявність в матеріалах справи відзиву ТОВ «Вердикт Капітал» на апеляційну скаргу, в якому чітко викладена їх позиції щодо суті справи та те, що сама по собі неможливість брати участь у судовому засіданні не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, колегія суддів керуючись вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату судового засідання учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Крім того, частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 11, 15 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що 07 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №500369282, за умовами якого банк надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 13 517,60 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 08 травня 2016 року.

Відповідно до договору факторингу №б/н від 30.09.2014, додатку №2 до цього договору, ПАТ «Альфа-Банк» відступило права кредитора за кредитним договором №500369282 від 07.05.2013 ТОВ «Дата Майнінг Груп».

09.02.2016 ТОВ «Дата Майнінг Груп» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором за №500369282 від 07.05.2013 у розмірі 27 872,68 грн, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року по справі №520/1449/16-ц (провадження №2/520/2090/16) встановлено виконання банком своїх зобов`язань щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів, та встановлено неповернення грошових коштів останнім, порушення умов надання банківських послуг. Суд також стягнув з позивача на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» заборгованість за кредитним договором №500369282 від 07.05.2013, в загальній сумі 27 872,68 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 12 958,20 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом 1,61 грн; заборгованості за комісією 12 462,87 грн; штрафу 2 450 грн, а також суму судових витрат.

У провадженні державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупського О.О. перебувало виконавче провадження №52446104, з виконання виконавчого листа №520/1449/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» грошової суми у розмірі 27 872,68 грн, виданого 27 липня 2016 року Київським районним судом м. Одеси.

08 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 здійснив сплату заборгованості у розмірі 30 928, 94 грн, за виконавчим листом №520/1449/16-ц виданого 27.07.2016, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1, отримувач - Другий Київський ВДВС у м. Одесі ПМУ Мін. юстиції (м. Одеса), призначення платежу: АСВП 52446104.

28 грудня 2020 року державний виконавець Другого Київського ВДВС у м. Одесі ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупський О.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №52446104 у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документа та стягненням витратами та збору.

12 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, Гораєм Олегом Станіславовичем, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 74 260,41 грн за кредитним договором №50036928 від 07.05.2013. Загальна сума, що підлягає стягненню, з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису - 74 910,41 грн.

03 лютого 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за №818 від 12.01.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 74 260,41 грн.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просив визнати таким, що припинив свою дію у зв`язку з виконанням зобов`язання, кредитний договір № 500369282 від 07.05.2013, укладений між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позивач у повному обсязі виконав заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року у справі №520/1449/16-ц та виконано умови кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими, у зв`язку з їх виконанням, суд першої інстанції вірно виходив із їх недоведеності та необґрунтованості.

Апеляційний суд не приймає до уваги та відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що оскільки ОСОБА_1 виконав заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2016 по справі №520/1449/16 про стягнення заборгованості за кредитним договором, сплатив дану заборгованість, виконавче провадження відносно нього було закрито, тому таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 599 ЦК України, з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтями 599, 600, 601, 604-609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються у разі: виконання, проведеного належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; за домовленістю сторін; внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смерті фізичної особи; ліквідації юридичної особи.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Як встановлено матеріалами справи, заборгованість за кредитним договором, яка стягнута заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року по справі №520/1449/16-ц, була фактично погашена позивачем - 08 грудня 2020 року.

Виконавчий лист №520/1449/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» грошової суми у розмірі 27 872,68 грн, перебував на виконанні державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупського О.О., та лише 28 грудня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням вимог виконавчого документа та стягненням витратами та збору.

Вказане свідчить про те, що зобов`язання не були виконані належним чином, оскільки заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року було виконано боржником лише 08 грудня 2020 року.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не підтвердив належними доказами виконання зобов`язань за кредитним договором належним чином, а тому підстави для застосування статті 599 ЦК України відсутні.

Доводи наведені в апеляційні скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення.

При цьому, в п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 31 березня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда