КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року

м. Київ

справа №753/3379/21

провадження №22-ц/824/5815/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року у складі судді Котвицького В.Л.

у цивільній справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року представник КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» - Братищенко Ю.О. звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4 260,49 грн, збитки від інфляції у сумі 417,40 грн, три проценти річних у розмірі 215,02 грн, а всього 4 892,91 грн, а також судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач, як власник квартири АДРЕСА_1 , не виконує обов`язки з оплати комунальних послуг, покладені на нього, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість.

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», в якій просив:

визнати бездіяльність посадових осіб КП «Житло-Сервіс», що полягає в ненаданні протягом тривалого часу та наданні неповної інформації про житлово-комунальну послугу централізованого опалення та визначення її вартості за адресою багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_2 , витрат, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на методику чи порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки; структуру цін/тарифів; режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості; відключення від тепло-, електропостачання - протиправними;

зобов`язати КП «Житло-Сервіс» надати ОСОБА_1 повну інформацію про житлово-комунальну послугу централізованого опалення з визначенням її вартості, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на відповідну методику чи/та порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки за адресою багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_2 ;

визнати бездіяльність посадових осіб КП «Житло-Сервіс», що полягала у неприведенні Договору про надання послуг з централізованого опалення у відповідність до Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, та неукладенні його з ОСОБА_1 , протиправною.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовував тим, що КП «Житло-сервіс» не укладало з відповідачем як з власником квартири договір про надання послуг з централізованого опалення, чим порушувало його права, як споживача житлово-комунальних послуг.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1 959,09 грн, нарахований індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 263,20 грн, три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 154,29 грн, а також 4 000 грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічну позовну заяву задоволено частково.

Визнано бездіяльність посадових осіб Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», що полягала в ненаданні протягом тривалого часу та наданні неповної інформації про житлово-комунальну послугу централізованого опалення та визначення її вартості за адресою багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_2 ,витрат, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на методику чи порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки; структуру цін/тарифів; режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості; відключення від тепло-, електропостачання, протиправними.

Зобов`язано Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» надати ОСОБА_1 повну інформацію про житлово-комунальну послугу централізованого опалення з визначенням її вартості, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на відповідну методику чи/та порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки; за адресою багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_2 .

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 26 січня 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованості по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1 959,09 грн, нарахованого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 263,20 грн, трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості в сумі 154,29 грн, а також витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн скасувати. В іншій частині судове рішення просить залишити без змін.

З оскаржуваним рішенням не погоджується та вважає його таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що суд не з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення частково не відповідає фактичним обставинам справи, є частково незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що за визначений судом першої інстанції період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року сума заборгованості на дату подання позовної заяви складала 1 959,09 грн (260,40 грн за прибудинкову територію та 1 698,69 грн за опалення МЗК), проте на дату ухвалення рішення сума заборгованості не може бути більшою за 1 698,69 грн, оскільки заборгованість за утримання будинків та прибудинкової території оплачена відповідачем 23 березня 2021 року.

Зауважує, що станом на теперішній час прострочена заборгованість за комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових територій відсутня.

Уважає розрахунок заборгованості за послуги з опалення, наданий позивачем, штучним і таким, що не підтверджений розрахунками теплової енергії, спожитої за опалення (МЗК) багатоквартирного будинку, відповідно до Методики та Рекомендацій.

Також необґрунтованими вважає вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки вони є похідними від основної вимоги про стягнення заборгованості.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідачем ОСОБА_1 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року оскаржується в частині вирішення первісного позову про стягнення заборгованості, а тому в частині зустрічного позову апеляційним судом не перевіряється.

Задовольняючи частково вимоги первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому, застосувавши строк позовної давності, стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року у розмірі 2 376,58 грн, яка складається з: 1 959,09 грн - заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, 263,20 грн - збитки від інфляції та 154,29 грн - 3% річних.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Судом установлено, що КП «Житло-сервіс» утримує та проводить обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 .

За змістом виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, основним видом економічної діяльності підприємства є: комплексне обслуговування об`єктів.

Відповідно до п. 2.1. Статуту КП «Житло-Сервіс», підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Наказом ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 22 липня 2015 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» визначено експлуатуючою організацією на житлові будинки житлово-офісного комплексу 4-А мікрорайону житлового масиву «Позняки» у Дарницькому районі м. Києва, а саме: ж/б №1 секції А, Б, В (І черга); ж/б №2 секція Г; ж/б №3 секція Д (ІІ черга); ж/б №4 секція Е, Ж, И (ІІІ черга).

Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №610 від 21 вересня 2016 року «Будівництву житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом у 4-А мікрорайоні житлового масиву Позняки у Дарницькому районі міста Києва» V черга будівництва, а саме: житловому будинку АДРЕСА_3 .

21 листопада 2016 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та ПАТ «Київенерго» укладено тимчасовий договір №7560989 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого визначено вироблення та постачання постачальником теплової енергії споживачу для потреб опалення вентиляції та гарячого водопостачання та зобов`язання споживача отримати її та оплатити відповідно до умов договору.

Відповідно до пунктів 2.2.1, 2.3.5 вказаного договору постачальник зобов`язується безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження. Споживач зобов`язується забезпечити своєчасне надходження коштів на рахунок постачальника або на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру (ГІОЦ) КМДА від мешканців за спожиту теплову енергію та прийняти всіх заходів (в т.ч. примусових) для стягнення коштів з боржників.

09 липня 2018 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та ПАТ «Київенерго» укладено договір №7560989 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Предмет цього договору та умови сплати коштів визначені у пунктах 1.1 та 2.3.5 договору та є аналогічними умовам попереднього договору.

Таким чином, позивач є посередником між теплопостачальником та мешканцями будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим нараховує кошти за фактично надані послуги з теплопостачання та відповідно до укладених договорів уповноважений на примусове стягнення несплачених коштів.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №13176/РН-К від 25 листопада 2015 року.

18 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Звертаючись до суду з позовом, КП «Житло-Сервіс» посилалося на оплату ОСОБА_1 послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також опалення МЗК не в повному обсязі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною третьою статті 162 ЖК Української РСР строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Між позивачем та відповідачем склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини 3 статті 20 цього Закону України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території урегульовано договірним зобов`язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг.

Окрім того, із зазначених положень випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Відсутність письмово оформленого договору між сторонами не свідчить про неотримання відповідачами відповідних послуг.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримував послуги з опалення (МЗК), що підтверджує наявність у відповідача обов`язку сплачувати позивачеві за отримані послуги.

Таким чином, у даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими ОСОБА_1 користувався наданими житлово-комунальними послугами, а позивач нараховував плату за послуги з опалення, які відповідачем не оплачувались у повному обсязі.

Оскільки відповідач фактично споживав житлово-комунальні послуги, що не заперечувалось ним під час розгляду справи, розрахунок заборгованості складений позивачем за період, коли відповідач набув прав на вищевказану квартиру, тому з огляду на положення частини другої статті 638 ЦК України, між сторонами наявні договірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що за період з 01 грудня 2016 року по 01 жовтня 2020 року відповідач заборгував позивачу по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 4 260,49 грн, що складається із заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території - 576,60 грн та послуг з центрального опалення - 3 683,89 грн.

Вказана заборгованість підтверджується представленим стороною позивача розрахунком заборгованості, а також відомістю обліку споживання теплової енергії по АДРЕСА_4 за опалювальний період 2016-2020 років.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення збитки від інфляції у сумі 417,40 грн та три проценти річних у розмірі 215,02 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, зокрема, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції, зваживши на порушення відповідачем зобов`язань з оплати комунальних послуг за період з 01 грудня 2016 року по 01 жовтня 2020 року, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд.

За приписами статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 256 ЦК України).

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Таким чином, зважаючи на те, що КП «Житло-Сервіс» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 01 грудня 2016 року по 01 жовтня 2020 року у лютому 2021 року, судом першої інстанції за наявності відповідного клопотання ОСОБА_1 правомірно застосовано строк позовної давності до вимог з грудня 2016 року по лютий 2018 року.

Отже, місцевим судом установлено, що заборгованість відповідача перед КП «Житло-Сервіс» за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року становить 2 376,58 грн, яка складається з: 1 959,09 грн - заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, 263,20 грн - збитки від інфляції та 154,29 грн - 3% річних.

Як слідує з розрахунку, заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг складається з оплати за утримання будинку та прибудинкової території і оплати за центральне опалення.

Так, за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за утримання будинку та прибудинкової території складала 260,40 грн, за центральне опалення - 1 698,69 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 23 березня 2023 року сплатив за утримання будинку та прибудинкової території (адреса: АДРЕСА_4 ; одержувач: Житло-Сервіс, КП) 576,60 грн (а.с. 41).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед КП «Житло-Сервіс» за житлово-комунальні послуги, а саме центральне опалення, за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року становить 1 698,69 грн.

Заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території станом на день оплати - 23 березня 2023 року у відповідача відсутня.

Разом з тим, зважаючи на те, що ОСОБА_1 заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території було сплачено лише під час розгляду справи, позивачем за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року було правомірно нараховано інфляційні втрати у розмірі 263,20 грн та 3% річних - 154,29 грн.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також центрального опалення, проведеним позивачем та відповідачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу, колегія суддів встановила, що сума заборгованості за послуги з центрального опалення за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 рокускладає 1 698,69 грн, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи. При визначенні розміру нарахувань відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, колегія виходить з відомостей, зазначених у розрахунках та встановлених судом першої інстанції, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат становить 263,20 грн та 3% - 154,29 грн, а всього розмір заборгованості складає 2 116,18 грн.

Натомість, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги первісного позову частково, не врахував сплачені відповідачем 23 березня 2023 року кошти на утримання будинку та прибудинкової території, не встановив дійсний розмір заборгованості, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 2 376,58 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до норм статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, відповідно до статті 137 ЦПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01 вересня 2020 року у справі №640/6209/19).

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів позивача адвокатом АО «Шенлі» Братищенком Ю.О. надано копії наступних документів: Договору про надання правничої допомоги №17-21 від 02 лютого 2021 року; Договору про залучення адвоката для надання послуг №02 від 13 липня 2021 року; Детального опису робіт (наданих послуг) у справі №753/3379/21 за позовом КП «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; Акту виконаних робіт за квітень 2021 року від 30 квітня 2021 року; Вартості послуг за квітень 2021 року; заключної виписки АТ «КБ «Приватбанк»; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреності.

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правничої допомоги №17-21 від 02 лютого 2021 року за результатом проведення переговорної процедури виконавець зобов`язується надати послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (Консультаційні послуги, претензійно-правова робота, представництво у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також представництво в органах державної виконавчої служби) код за ДК 021:2015 (79110000-8), номер закупівлі UA-2021-01-13-003858-а, обсяг і перелік яких визначено у Додатку №1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

За змістом умов Договору №02 від 13 липня 2021 року АО «Шенлі» залучає адвоката Ключник А.В. для надання послуг за договором про надання правничої допомоги №17-21, укладеним 02 лютого 2021 року між АО «Шенлі» та КП «Житло-Сервіс».

Обсяг та предмет правової допомоги, що має надавати адвокат, визначені договором про надання правничої допомоги №17-21 від 02 лютого 2021 року.

Адвокат має всі права та несе всі обв`язки, що передбачені для адвокатського об`єднання умовами договору про надання правничої допомоги №17-21 від 02 лютого 2021 року.

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг) адвокат надав наступні послуги: підготовка і подання позовної заяви - 1 500 грн; підготовка заяви з процесуальних питань (підготовка відповіді на відзив) - 1 200 грн; винагорода за представництво в суді першої інстанції (участь у судовому засіданні) - 1 300 грн.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1). у разі задоволення позову - на відповідача;

2). у разі відмови в позові - на позивача;

3). у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, оскільки у даній справі позовні вимоги задоволено частково, а саме у розмірі 2 116,18 грн, що становить 43,24 % від розміру заявленої позовної вимоги (4 892,91 грн) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 729,60 грн, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення.

З огляду на зазначене, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції при вирішення позовної заяви про стягнення заборгованості допустив неповноту встановлення фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та беручи до уваги, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 981,54 грн слід компенсувати КП «Житло-Сервіс» за рахунок держави.

За подання апеляційної скарги з ТОВ КП «Житло-Сервіс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 161,36 грн на користь держави.

Згідно частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, судовий збір у розмірі 820,18 грн (981,54 - 161,36) слід компенсувати КП «Житло-Сервіс» за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року в частині вирішення первісного позову про стягнення заборгованості - скасувати.

Позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року у розмірі 1 698,69 грн, інфляційні втрати у сумі 263,20 грн та 3% - 154,29 грн, а всього 2 116,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 729,60 грн.

Компенсувати Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» судовий збір у розмірі 820,18 грн за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик