Справа № 2-о-66/11 Головуючий у 1 інстанції: Дубеля Р.М.
Провадження № 22-ц/811/3464/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_5 , заінтересована особа - Друга Дрогобицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У червні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт про те, що квартира АДРЕСА_1 - це квартира, загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 27,13 кв.м., яка знаходиться в мансарді будинку АДРЕСА_2 .

Звернення до суду за встановленням даного факту заявник обґрунтовував тим, що на його ім`я батько склав заповіт, згідно з яким заповів йому квартиру АДРЕСА_1 , однак, така квартира не вказана у правовстановлюючих документах на належне батькові нерухоме майно, а вказано про належну батькові частку в будинку (10/24), у зв`язку з чим державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори Москалик Л.П. відмовлено йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зазначає, що наявність квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 27,13 кв.м., яка знаходиться на мансардному (другому) поверсі будинку, засвідчує технічний план будинку і не заперечують власники інших трьох квартир, якими 16.11.2010 року подана спільна заява (вх. №07/ко-4045) на ім`я міського голови міста Дрогобич з проханням присвоїти номери (поштові адреси) в чотирьох квартирах даного будинку, але в такій заяві відмовлено по тій причині, що він ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_1 не оформили право власності на спадщину.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2011 року заяву задоволено.

Встановлено факт юридичного значення про те, що квартира АДРЕСА_1 - це квартира загальною площею - 37,2 кв.м., житловою - 27,13 кв.м., яка знаходиться в мансарді будинку АДРЕСА_2 .

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 .

Апелянт зазначає, що його не було залучено до участі у справі, хоча він також є спадкоємцем за заповітом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушено його спадкові права.

Вказує, що відповідно до заповіту від 29.01.2010 року, все майно, яке належало батькові на день смерті, крім частки, яку батько заповів ОСОБА_5 , він заповів йому (апелянту), проте, для визначення реальної частки, яку він успадкував, необхідно здійснити обміри всього будинку, але заявник не дає доступу фахівцям Дрогобицького МБТІ та ЕО до приміщень другого поверху.

Звертає увагу, що згідно з правовстановлюючими документами, батькові на праві власності належало 10/24 частки в будинку АДРЕСА_2 , а квартири АДРЕСА_3 в будинку ніколи не існувало, підтвердженням чого є лист виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 26.11.2010 року №3-21/9443, яким у присвоєнні номерів житловим приміщенням в будинку відмовлено, водночас, суд першої інстанції взяв на себе функції органу місцевого самоврядування та позбавив апелянта права на житло.

Також зазначає, що у заяві, поданій на ім`я міського голови міста Дрогобич, міститься підроблений підпис апелянта.

11.11.2021 року заявник ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апелянта, вказавши, що спадкодавцю належало дві квартири в будинку: АДРЕСА_4 - на другому (мансардному) поверсі, а тому права апелянта оскаржуваним рішенням не порушено.

В судове засідання апеляційного суду заявник та заінтересована особа повторно не з`явились, заявник ОСОБА_5 , зіславшись на хворобу, та заінтересована особа Друга Дрогобицька державна нотаріальна контора просили розглядати справу у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 234 ЦПК України, в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_5 до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження (частина перша статті 293 чинного ЦПК), визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, був передбачений у частинах першій та другій статті 256 ЦПК України (аналогічні за змістом норми містяться у статті 315 чинного ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 256 (ч.1 ст.315) ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 256 (ч.2 ст.315) ЦПК України).

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами і доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з частиною четвертою статті 256 (ч.6 ст.294) ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Отже, ЦПК України, як у чинній редакції, так і в редакції, яка була чинною на момент звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та розгляду заяви судом, містились аналогічні за змістом норми щодо порядку розгляду даної категорії цивільних справ.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

З точки зору закону, під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16).

Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник зазначав, що встановлення даного факту йому необхідне для реалізації свого права на спадщину після смерті батька, при цьому, заявник не зазначив, а суд не залучив до участі у справі інших спадкоємців, які заявляють свої права на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 .

З матеріалів справи встановлено, що заявник ОСОБА_5 та апелянт ОСОБА_1 є синами ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно із заповітом ОСОБА_6 , посвідченим 29.01.2010 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Хоронжак О.Р. (а.с.7), заповідач заповів належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (без зазначення площі квартири) своєму синові - заявнику ОСОБА_5 , а інше все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на день смерті, та що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі заповів своєму другому синові - апелянту ОСОБА_1 .

Разом з тим, встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 був власником 10/24 ідеальних частин будинку АДРЕСА_2 , які він успадкував після смерті своєї дружини - ОСОБА_7 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 18.07.2005 року державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Єдин Л.В. (а.с.9, 11).

У цьому свідоцтві про право на спадщину зазначено, що житловий будинок в цілому складався з чотирьох квартир, восьми житлових кімнат, чотирьох кухонь та підвалу. Самовільно побудовано: тамбур «а1», гараж «Б», сарай «В», «Д». Загальна площа будинку - 297,7 кв.м., житлова площа - 167,5 кв.м.

Однак, дозволу на присвоєння поштових адрес квартирам у вказаному будинку надано не було, що підтверджується листом виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 26.11.2010 року за №3-21/9443 (а.с.13).

У технічному паспорті на будинок АДРЕСА_2 , виготовленому 17.05.2010 року (а.с.14), зазначено, що співвласниками будинку були: ОСОБА_8 (8/24 ід.ч.), ОСОБА_9 (1/4 ід.ч.) та ОСОБА_6 (10/24 ід.ч.).

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

З витребуваних апеляційним судом матеріалів спадкової справи №272/2010, заведеної 09.09.2010 року Другою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.164-180), встановлено, що у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 , подавши заяву нотаріусу 02.11.2010 року (а.с.165), та ОСОБА_5 , подавши заяви нотаріусу 09.09.2010 року та 02.11.2010 року (а.с.170).

Враховуючи наведене й те, що апелянт ОСОБА_1 , якого не було залучено до участі у справі, заявляє свої права на спадщину за заповітом, згідно з яким спадкоємцями є, як заявник, так і апелянт, а встановлення такого факту, як просить заявник, в порядку окремого провадження не передбачено наведеними вище нормами ЦПК України, оскільки за життя спадкодавця жодній із квартир у будинку не було у встановленому законом порядку присвоєно поштової адреси, тому наявний спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Отже, під час розгляду даної справи встановлено існування спору про право, який стосується обох спадкоємців і повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, а тому, в силу наведених вище норм ЦПК України, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_5 без розгляду.

При цьому, заявнику необхідно роз`яснити, що він має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294, 367, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2011 року скасувати.

Заяву ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 березня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич