ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2590/23 Справа № 212/4811/22 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/4811/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року,

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак О.В., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» (далі за текстом ТОВ «Дизельний завод») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Дизельний завод», 16 травня 2022 року зазнав травмування здоров`я від нещасного випадку. Факт травмування позивача комісією з розслідування нещасного випадку визнано пов`язаним з виробництвом.

Згідно довідки МСЕК від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 первинно встановлено 75 % втрати працездатності та ІІ групу інвалідності, за наслідками трудового каліцтва, з повторним переоглядом 01 серпня 2023 року.

Позивач вважає, що з вини підприємства, внаслідок неналежного виконання ТОВ «Дизельний завод» вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода. Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя ОСОБА_1 втрата працездатності призвела до відсутності у нього можливості реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у 305 000 гривень, які просив суд стягнути з відповідача на його користь без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року, з урахуванням ухвали від 26 грудня 2022 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Дизельний завод» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 170 000 гривень без врахування податку з доходу фізичних осіб. Стягнуто з ТОВ «Дизельний завод» на користь держави судові витрати в розмірі 1 700 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак О.В., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року змінити та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 305 500 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано вимоги розумності та справедливості, при визначенні розміру моральної шкоди, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача. Внаслідок втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок травмування відчуває сильний фізичний біль, довгий час позбавлений можливості в повній мірі реалізовувати свої звички та бажання, відчуває сильний фізичний біль, крім того в зв`язку з травмою він позбавлений повноцінно працювати, в зв`язку з чим позивач відчуває постійні моральні страждання. Звертає увагу на обґрунтованість вимог в частині заявленого розміру грошового відшкодування моральної шкоди. Заявлена ним сума грошового відшкодування є справедливою, розумною, визначеною з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати та ступеня втрати працездатності, що свідчить про її домірність завданій шкоді.

При цьому, посилається на неврахування судом першої інстанції висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Дизельний завод» посилається на те, що розмір стягнутої моральної шкоди з урахуванням ступеню вини позивача, а також суми добровільної матеріальної допомоги, наданої позивачу до звернення до суду в сумі 25 000 гривень в повній мірі відповідає розміру встановленого ступеню втрати працездатності та вимушених змін спричинених травмою. Просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його адвокат Яводчак О.В. не з`явились. Адвокатом Яводчак О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надано заяву, в якій він просить проводити розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Яводчак О.В.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Ременюк Ю.В., яка діє в інтересах відповідача ТОВ «Дизельний завод», просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак О.В., підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16 травня 2022 року на ТОВ «Дизельний завод» з електрогазозварником ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав відкриту проникаючу черепно-мозкову травму; забиття головного мозку ІІ ступеня та тяжкої контузії; перелом назо-орбітального етмоїдального комплексу; двосторонній перелом передньої та задньої стінок лобних пазух; перелом етмоїдальної та клиновидної кісток; суббазальний перелом верхньої щелепи; перелом вилицевих дуг та перелом кістки носу; перелом верхньої стінки правої орбіти та розрив правого очного яблука з випадінням оболонок; субарахноїдальний крововилив; пневмоцефація; забиття м`яких тканин голови.

Комісією з розслідування нещасного випадку, вказаний нещасний випадок з електрогазозварником ОСОБА_1 визнано пов`язаним з виробництвом. Комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_2 , майстер вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який порушив вимоги посадової інструкції для майстра вагоноскладального цеху, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 04 лютого 2019 року №42, ОСОБА_3 , електрогазозварник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який при виконанні робіт з установки кришки люка на напіввагон, порушив вимоги робочої інструкції електрогазозварника, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 09 січня 2018 року № 8, ОСОБА_4 , електрогазозварник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який при виконанні робіт з установки кришки люка на напіввагон, порушив вимоги робочої інструкції електрогазозварника, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 09 січня 2018 року № 8, ОСОБА_1 , електрогазозварник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який при виконанні робіт з установки кришки люка на напіввагон, порушив вимоги робочої інструкції електрогазозварника, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 09 січня 2018 року № 8, ОСОБА_5 , машиніст крана вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», порушила вимоги інструкції з охорони праці для машиніста крана № 02-20, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 21 квітня 2020 року № 100, ОСОБА_6 , начальник дільниці планових видів ремонту вантажних вагонів вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який порушив вимоги посадової інструкції для начальника дільниці планових видів ремонту вантажних вагонів вагоноскладального цеху, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 20 травня 2019 року № 158, ОСОБА_7 , начальник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який порушив вимоги посадової інструкції для начальника вагоноскладального цеху, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 01 вересня 2017 року № 5.

Відповідно до довідки МСЕК Серії 12 ААА № 059423 та довідки МСЕК Серії 12 ААВ №567763 від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 первинно встановлено 75 % втрати працездатності, другу групу інвалідності, за наслідками трудового каліцтва, з повторним переоглядом 01 серпня 2023 року. Також ОСОБА_1 визначено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП, нагляді та лікуванні у сімейного лікаря. (а.с. 19)

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язано з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачеві заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ТОВ «Дизельний завод».

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Встановлено, що у зв`язку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, втратив професійну працездатність у розмірі 75%, та встановлено ІІ групу інвалідності. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з отриманою травмою він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану.

Крім того, колегією суддів апеляційного суду приймаються доводи позивача, як на приклад, на судові рішення у цивільних справах, які виникли з подібних правовідносин, а саме на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц, якою стягнуто більші суми компенсації моральної шкоди, з огляду на наступні обставини.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів апеляційного суду, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманої травми на виробництві, що потягла втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, що свідчить про незворотність такого стану здоров`я, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 170 000 гривень до 250 000 гривень, що буде відповідати принципу виваженості та справедливості в його ситуації, а також судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду змінює рішення суду першої інстанції і в частині розміру судового збору, стягнутого з ТОВ «Дизельний завод» на користь держави та збільшує цей розмірі з 1 700 гривень до 2 500 гривень, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ТОВ «Дизельний завод» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1199,18 гривень за подання позивачем апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам (305 500 170 000) х 1%) х 150%) х 59%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 17 листопада 2022 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» на користь ОСОБА_1 з 170 000 гривень до 250 000 гривень.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 17 листопада 2022 року в частині визначення розміру судових витрат, стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмір з 1 700 гривень до 2 500 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» на користь держави за подання апеляційної скарги позивачем судовий збір в сумі 1199,18 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста