Номер провадження: 22-ц/813/218/23
Справа № 511/2402/15-ц
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року вимоги Публічного акціонерного товариства «Приват банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (позичальника) на користь публічного акціонерного товариства «Приват банк» заборгованність по кредитному договору в розмірі загальна сума 54554,4 долара США , яка складається з суми заборгованності по крединому договору 36613,5 доларів США ( в тому числі строкова заборгованність 16358,87 доллара США , прострочена заборгованність 20254,63 долара США , заборгованність по відсоткам 17940,9 долларів США .

В іншій частині позову до ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні вимог про стягнення заборгованості в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (поручителів) відмовлено в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Приват банк» судовий збір в розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року в частині стягнення з нього - ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі: 54554,40 доларів США та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. В іншій частині рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року залишити без змін.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про судове засідання, призначене на 16.03.2023 року, сторони були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

15.03.2023 року на електрону адресу апеляційного суду від представника апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшло клопотання, у якому представник просить суд розглядати вказану цивільну справу за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 . Подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли аналогічні клопотання, у яких відповідачі також просять розглядати вказану цивільну справу за їх відсутності. Подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року підтримують та просять задовольнити її в повному обсязі (Том ІІІ: а.с. 98-100, 104-106).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року ОСОБА_1 оскаржує лише в частині задоволення позовних вимог Банку до нього про стягнення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 54554,4 долара США, яка складається з суми заборгованості по кредитному договору 36613,5 доларів США (в тому числі строкова заборгованість 16358,87 долара США та простроченої заборгованості 20254,63 долара США), заборгованість по відсоткам 17940,9 доларів США.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вимоги ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині його оскарження.

Оскаржуване рішення суду, в частині його оскарження, вищезазначеним вимогам закону не в повній мірі відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 дійсно отримав кредит в ПАТ КБ "Приватбанк" згідно кредитного договору № ODR0GA00000308 від 13.07.2007 року у розмірі 56000,00 доларів США, про що свідчать документи надані позивачем суду, а саме кредитний договір (а.с.12-15), розрахунок по заборгованості станом на 10.07.2015 рік (а.с.4-8), докази отримання коштів, договори поруки від 13.07.2007 року (а.с.16-17).

Відповідачі вимоги не визнали, з позивачем по справі повністю не розрахувались..

Від виконання взятих на себе зобов`язань безпідставно ухиляються, а кредит повністю не погашається.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості в загальному розмірі 54554,4 доларів США. та заборгованості по відсоткам в розмірі 17940,9 доларів США, районний суд виходив з того, що зазначені вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню частково.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судовим розглядом справи встановлено, що заперечуючи проти доводів позовної заяви, ОСОБА_1 зазначав, що між ним та Банком дійсно 13.07.2007 року був укладений кредитний договір №ODR0GA00000308, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав йому кредит в сумі 56000 доларів США терміном до 13.07.2017 року. Відповідач ОСОБА_1 зазначав, що ним повністю виконувались всі умови вищевказаного кредитного договору, однак у зв`язку із кризовими явищами в нього виникла заборгованість за кредитним договором, яка за розрахунком позивача склала - 146904,20 доларів США. Проте відповідач вважає, що позивач вимагає стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 13.07.2007 року за період, який перевищує строк позовної давності, у зв`язку із чим просив стягнути з нього заборгованість за кредитом в сумі 42013,04 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 38875,17 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 5800,00 доларів США (Том І: а.с. 47-49).

В подальшому, ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог Банку, у зв`язку із чим просив відмовити ПАТ АБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі (Том І: а.с. 171-173).

Судовим розглядом справи також встановлено, що за заявою представника відповідачів ОСОБА_4 , ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.11.2016 року по справі була призначена судово економічна експертиза (Том ІІ: а.с. 15-16) відповідно до висновку якої у зв`язку з відсутністю необхідних документів, в межах наявних матеріалів не можливо встановити розмір заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 13.07.2007 року (Том ІІ: а.с. 39-61).

Надалі за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ухвалою цього ж суду 12.01.2018 року було призначено у справі додаткову судову економічну експертизу (Том ІІ: а.с. 105-106).

Так, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, Київська незалежна судово експертна установа надала Висновок експерта №0151 від 30.05.2019 року, відповідно до якого заборгованість по кредитному договору існує, але в меншому розмірі (Том ІІ: а.с. 125-152).

З урахуванням вищенаведених обставин справи та вимог ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що у зв`язку із тим, що розрахунок банку не відповідає висновку проведеної експертизи, оскільки розмір заборгованості набагато завищений, тому в якості належного та допустимого доказу слід взяти до уваги розрахунок заборгованості згідно висновку експерта, у зв`язку із чим слід стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 36613,5 доларів США яка складається з строкової заборгованості - 16358,87 доларів США та простроченої заборгованості - 20254,63 долара США.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно пропуску строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до кредитного договору № №ODR0GA00000308 від 13.07.2007 року, кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом до 13.07.2017 року, з позовом позивач звернувся 11.08.2015 року, тобто в межах строку.

В цій частині доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта ОСОБА_1 в частині необґрунтованого стягнення з нього заборгованості по відсоткам у розмірі 17940,9 доларів США, виходячи з наступного.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що до звернення із вищевказаним позовом до відповідачів, Банк вже звертався із відповідними позовами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Зокрема, як встановлено матеріалами справи, ухвалою суду від 25.02.2016 року було витребувано з Роздільнянського районного суду Одеської області цивільні справи за № 2-104/11, 2-п-1/11 та 2-123/2010 для огляду їх в судовому засідання (Том І: а.с. 92).

Так, відповідно до копій матеріалів справи №2-п-1/11, наявних у даній справі, 14.04.2009 року ЗАТ КБ «Приватбанк» звертався до Роздільнянського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням цього ж суду від 07.11.2011 року позовну заяву задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за договором від 13.07.2007 року звернуто стягнення на жилий будинок з господарчими спорудами за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розміром 2096, 0 м. кв. на якій розташований вказаний будинок з господарчими спорудами шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № ODR0GA00000308 від 13.07.2007 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м .Дніпропетровськ, вулиця.Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу Державного реєстру прав власності, а також наданням Приват-Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших громадян, які зареєстровані і проживають у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Роздільна. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судовий збір у розмірі 424,42 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.06.2012 року залишено без змін (Том ІІ: а.с. 195-227).

Також, відповідно до копій матеріалів справи №2-787/12, наявних у даній справі, 08.08.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до Роздільнянського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення, за наслідками розгляду якого рішенням цього ж суду 31.10.2012 року вказану позовну заяву задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за договором від 13.07.2007 року звернуто стягнення на жилий будинок з господарчими спорудами за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розміром 2096, 0 м. кв. на якій розташований вказаний будинок з господарчими спорудами шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № ODR0GA00000308 від 13.07.2007 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м .Дніпропетровськ, вулиця .Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу Державного реєстру прав власності, а також наданням Приват-Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено ОСОБА_1 ,та інших громадян, які зареєстровані і проживають у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Роздільна. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судовий збір у розмірі 3 219,00 грн. (Том ІІ: а.с. 183-194).

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, банк відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами позивача про стягнення платежів за ним почався з наступного дня після подання ПАТ АБ «ПриватБанк» позовної заяви про дострокове повернення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовними вимогами Банк просив окрім суми заборгованості по тілу кредиту ще стягнути заборгованість по відсоткам.

При цьому, банком було змінено строк виконання основного зобов`язання, пред`явленням двох позовів, а зміна банком строку виконання основного зобов`язання шляхом направлення вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, тягне припинення нарахування процентів і пені.

Відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), де Велика Палата відступила від висновків Верховного Суду України з цього приводу, вказавши, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Аналогічні висновки містяться також і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Однак, суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув не в повному обсязі з`ясував обставин, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липни 2019 року та ухвалення нового рішення про відмову АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 17940,9 доларів США.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року скасувати в частині стягнення заборгованості за відсотками.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 17940,9 доларів США по кредитному договору № ODR0GA00000308 від 13.07.2007 року відмовити, стягнувши з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства «Приват банк» заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 36613,5 доларів США.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.03.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова