Справа № 381/1141/23
Провадження №2-о/369/250/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла вищевказана заява, відповідно до якої заявник просить суд встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За змістом заяви встановлення цього факту необхідно заявнику щоб уникнути призову на військову службу, оскільки згідно абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 (справа № 362/643/21) зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Тобто встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин заявника з державою.

Встановлення цього факту не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога про встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на звільнення з військової служби, тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За предметом та можливими правовими наслідками цей потенційний спір може існувати у сфері публічно-правових відносин, а отже, підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим (постанова від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц).

З огляду на зазначене, заява ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, - перебування на його утримання трьох дітей віком до 18 років, не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства, вирішення цього питання належить до юрисдикції адміністративного суду.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Керуючись статтями 186, 259-261, 315 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Тетяна ДУБАС