ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» травня 2023 року

м. Харків

справа № 953/24068/21

провадження № 22ц/818/582/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року в складі судді Зуба Г.А.

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, у якому просила встановити, що вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з померлим ОСОБА_6 з 26 грудня 2012 року по 08 серпня 2018 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз`яснено позивачці її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду; в задоволенні клопотань представника позивача ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через представницю ОСОБА_7 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просили ухвалу суду скасувати повністю; зупинити провадження у справі, а у разі відмови в зупиненні провадження у справі направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; з метою об`єктивного розгляду справи витребувати з Київського районного суду м. Харкова справу № 953/16362/21 та об`єднати її з даною справою, повернувши єдиний унікальний номер № 953/16362/21.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, не надав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку, що справа не є малозначною. Навпаки, у ній немає спору щодо спадкування, ціна позову не повинна визначатись у немайновому позові, вона не підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження і є незначної складності. Оскільки справа є малозначною, представниця ОСОБА_7 має повноваження на ведення справи на підставі довіреності. Провадження у справі вже відкрито та залишення її без розгляду суперечить вимогам закону. Судом першої інстанції допускались порушення щодо автоматизованого розподілу справи та визначення судді для її розгляду. В ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу судді про відмову у відкритті провадження у справі апеляційним судом вже приймались до розгляду документи, подані ОСОБА_7 як представницею ОСОБА_1 на підставі довіреності. На момент подання уточненої позовної заяви ОСОБА_7 не могла знати, що дана справа передбачає участь адвоката, оскільки провадження у ній ще не було відкрито. Суд першої інстанції неправомірно відмовив у зупиненні провадження у справі, адже через бойові дії вони вимушені були виїхати за межі України та відвідування судових засідань вважають небезпечним. Судом першої інстанції неправомірно змінено єдиний унікальний номер справи.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

25 квітня 2023 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою від ОСОБА_5 надійшло клопотання про витребування справи № 953/16362/21, в задоволенні якого відмовлено, оскільки відповідно до статті 367 ЦПК України це не входить до повноважень суду апеляційної інстанції.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися. 14 квітня 2023 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою від ОСОБА_1 , ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю. Клопотань від учасників справи на час її розгляду про відкладення справи не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовну заяву від імені позивачки подано представницею ОСОБА_7 на підставі довіреності, яка не є адвокатом та не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК Україні суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Починаючи з 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким Конституцію України доповнено статтею 131-2, відповідно до частини третьої якої виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 «Перехідних положень» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, що не підлягають оскарженню.

Частинами першої, третьої статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За правилом частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно з частиною другою статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За загальним правилом частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За спеціальним правилом частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю.

З вказаним позовом до суду ОСОБА_1 звернулась у серпні 2021 року та підписала його особисто.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

На виконання ухвали судді 20 січня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла позовна заява у виправленій редакції, підписана її представницею за довіреністю Паученко К.О. (а. с. 41 том 2).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року відкрито провадження у справі.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що він поданий її представницею ОСОБА_7 , яка не є адвокатом та не має повноважень на ведення справи.

Дійсно, ОСОБА_7 не є адвокатом, що, як вбачається з матеріалів справи, нею не заперечується.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що первісний позов у справі підписаний особисто позивачкою ОСОБА_1 . У подальшому цю позовну заяву залишено без руху суто з технічних причин. Зокрема, зазначення у прохальній частині позову клопотань про направлення запитів, які мають бути викладені окремими документами, не обґрунтування підсудності справи, не засвідчення копій письмових доказів, відсутність додатків до позовної заяви. У позовній заяві, що подана на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху та підписана представницею ОСОБА_7 , позовна вимога по суті спору залишилась незмінною, лише усунуто технічні недоліки. У матеріалах справи є позовна заява, підписана особисто позивачкою, та предметом спору є викладені у ній вимоги.

Суд першої інстанції, виявивши, що виправлена позовна заява підписана не адвокатом, не надав оцінки первісній позовній заяві, підписаній особисто позивачкою, не скористався передбаченим частиною 11 статті 187 ЦПК України повноваженням на залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі, не роз`яснив позивачці її право на професійну правничу допомогу та дійшов передчасного висновку про залишення позову у справі без розгляду.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, залишивши позов ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції необґрунтовано позбавив позивачку права на доступ до правосуддя та на звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. За таких обставин відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали суду в частині відмови у зупиненні провадження у справі колегія суддів не надає оцінку, адже ухвали суду першої інстанції щодо відмови у зупиненні провадження у справі у відповідності до вимог статті 353 ЦПК України апеляційному оскарженню окремо від рішення суду не підлягають.

Висновок про те, що оскарження ухвали суду про відмову у зупиненні провадження у справі не передбачено, неодноразово викладений в ухвалах Верховного Суду, зокрема, від 20 січня 2022 року у справі № 766/12169/16-ц, провадження № 61-467ск22, від 03 лютого 2022 року у справі № 641/3542/17, провадження №61-18542ск21, від 06 жовтня 2022 року у справі № 577/2464/21, провадження № 61-9639ск22.

Повноважень щодо зупинення провадження у справі апеляційний суд також не має, оскільки до ухвалення рішення по суті спору вона перебуває у провадженні суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги щодо витребування з Київського районного суду м. Харкова справи № 953/16362/21 та об`єднання її з даною справою, також не можуть бути задоволені, оскільки справа № 953/16362/21 та № 953/24068/21 це одна та й сама справа, перереєстрована після повернення з суду апеляційної інстанції. До того ж, питання щодо об`єднання позовів також входить до компетенції суду першої, а не апеляційної інстанції.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі розглядається лише процесуальне питання, а не справа по суті спору, питання щодо стягнення судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 травня 2023 року.