Провадження № 2/761/4036/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації), -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява, в якій позивач просить: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації) в розмірі 18 258,41 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Торговий Дім «Завод Техновік» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №340.0000023.114.9223. Предметом даного Договору є страхування транспортного засобу «Jaguar E-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 .

24.08.2019 року в м. Києві на вул. Берковецька, 6 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Jaguar E-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 та «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якого було пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП.

На підставі Договору страхування, водій автомобіля «Jaguar E-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ, а також отримано рахунок № НОМЕР_3 від 29.08.2019 року, згідно якого вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Jaguar E-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 складає 100 216,98 грн.

ПрАТ «СК «Альфа Страхування» перерахувало на користь СТО суму страхового відшкодування в розмірі 100 216,98 грн., що підтверджується квитанціями №27061 від 13.09.2019 року та №28327 від 27.09.2019 року.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано водія автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , а її цивільно-правова відповідальність застрахована згідно поліса АМ9414908 в АТ «СГ «ТАС», позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Згідно полісу АМ9414908 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тис. грн., однак АТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу лише 80 791,59 грн. Також відповідачем було перераховано ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 1 166,98 грн. Оскільки позивачу в повному обсязі не відшкодована матеріальна шкода в порядку регресу (суброгації), останнійзвернувся до суду за захистом свої порушених прав.

Уповноважений представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та зазначив що просить задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на заявлені вимоги до суду не направила.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше солухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.04.2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Торговий Дім «Завод Техновік» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №340.0000023.114.9223.

Предметом даного Договору є страхування транспортного засобу «Jaguar E-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 в період з 03.04.2019 року по 02.04.2020 року.

24.08.2019 року в м. Києві на вул. Берковецька, 6 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Jaguar E-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 та «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якого було пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року (справа №759/16490/19) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, яке передбачене ст.124 КУпАП.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_1 свою вину в порушенні ПДР України визнала.

Постанова набрала законної сили.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Власник автомобіля «Jaguar E-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Позивач визнав випадок страховим та здійснив виплату страхового відшкодування в загальній сумі 100 216,98 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у АТ «СГ «ТАС», поліс № АМ9414908 за яким ліміт за шкоду, спричинену майну становить 100 000,00 грн., франшиза - 950,00 грн.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Так, з наданих позивачем виписок з його особового рахунку вбачається, що АТ «СГ «ТАС» виплатило ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порядку регресу 80 791,59 грн. та ОСОБА_1 виплатила ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порядку регресу 1 166,98 грн.

Вказані обставини не заперечували сторонами.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Такі висновки зробив Верховний Суд України у постанові від 14 грудня 2021 року, справа № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

За таких обставин, враховуючи, що позивач сплатив страхове вілшкодування в сумі 100 216,98 грн., полісом встановлено ліміт відповідальності 100 000,00 грн. та франшизу в сумі 950,00 грн., ОСОБА_1 позивачу сплатила 1 166,98 грн. (що є сумою франшизи 950,00 грн. та перевищення ліміту за полісом 216,98 грн.), АТ «СГ «ТАС» не здійснило виплату за полісом в повному обсязі, тому суд вважає, що ОСОБА_1 відшкодувала матеріальну шкоду позивачу в порядку суброгації в повному обсязі.

А тому повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та «Про страхування», ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 352-353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула