РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О. В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди

В засіданні приймали участь:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, в якому просить: визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену психотерапевтом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у своєму блозі ІНФОРМАЦІЯ_6 в Instagram за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у дописі: "Поки в Україні війна, мені погрожують за те що я клієнту відмовила у терапії!!! Ситуація наступна: клієнт записався на консультацію, потім за годину до надіслала смс про відміну... думаю кожен з Вас розуміє, що відміна за годину це злить, бо день повністю змінюється і плани також. Я написала клієнту про те, що прошу до мене більше не звертатися, оскільки я немаю бажання витрачати свій час на такі ситуації. Далі я висвітлила тему про відміни у соц. мережі притому, що клієнт не став моїм клієнтом я зберегла анонімність та озвучила свою позицію, що з такими клієнтами, які так вчиняють я не співпрацюю. Далі я поцікавилась ситуаціями і ставленням своїх підписників щодо такої поведінки, де люди ділилися своєю думкою та історіями. На наступний день у дірект мені приходить хамське повідомлення від хлопця даної клієнтки, де він починає мене ображати називати (тварю, чумою, сушеством) за те що я відмовила їй у терапії і озвучила свій кордон!!! Його друзі та її почали мені писати різну брудноту про те що так психологи не можуть писати і поводитись. Я здивувалась що у людей відсутня клепка в голові, бо виходить що психолог має приймати всіх? Має не озвучувати про свої кордони та не говорити про те як йому не підходить співпрацювати. Тобто у психологів немає вибору? Окрім образ та принижень, дана пара розіграла цілу сценарну роль того чого не було. Називаючи мій кордон який я виставила, приниженням!!! Мені здається ця війна посилює у людях те божевілля яке було й до.! Сьогодні трапилось ще гірше, дана дівчина працює у смм просторі і натравила на мою сторінку ботів які повністю зносять і заводять сторінку в бан! Тобто людина свідомо купила ботів і направила їх на мій профіль.... У мене шок! Все через те що я озвучила, що мені така співпраця не підходить. Тепер я собі думаю, що буду ходити з балончиком адже відчуваю загрозу своєму життю. Оскільки я не знаю яка міра у тої неадекватної пари і що ще вони можуть заподіяти мені. Поки мої хлопці на війні, у Рівному живуть неадекватні які неконтролюють себе. Та невміють приймати відмову через власну ж безвідповідальність. Я вирішила опублікувати цих людей аби Ви вберегли себе, особливо мої колеги. " Також просить зобов`язати психотерапевта ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом озвучення у своєму блозі в Instagram за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 після набрання судовим рішенням в даній справі, наступного тексту спростування: "ІНФОРМАЦІЯ_1 мною на сторінці Instagram було опубліковано та поширено допис, а також оприлюднено серію сторіс, де містилися недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, що вона та її хлопець погрожували мені, надіслала ботів на мою сторінку, брала кредити на мене. Я хочу попросити вибачення та обіцяю більше не розповсюджувати неправдивих історій, публічно говорити в соцмережах без їх згоди про потенційних та діючих клієнтів." Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 100000, 00 грн (сто тисяч гривень) та стягнути з відповідачки на свою користь судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3473, 40 (три тисячі чотириста сімдесят три гривні сорок копійок).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона записалась до відповідачки, як до психотерапевтки, на прийом на 08.06.2022 на 15:00, однак перед сеансом позивачка почала себе погано почувати та за 1 год. 15 хв. до сеансу відмінила запис, написавши SMS відповідачці. Через деякий час після цього випадку позивачка відвідала сторінку відповідачки у соцмережі INSTAGRAM та побачила, що остання із згаданої відміни запису зробила цілу сюжетну лінію в історіях INSTAGRAM, оприлюднивши скріншот повідомлення позивачки про відміну запису з дописом: "...Тепер чому я це висвітлюю? Щоб кожен клієнт мав чітке розуміння мій час дорогий, і я не хочу витрачати свій час на таких клієнтів. Всі хто так вчиняв, втрачають будь яку можливість потрапити до мене на прийом". Позивачка поділилась цією ситуацією із своїм хлопцем ОСОБА_7 , він написав відповідачці щодо даної ситуації і запитав, чи відповідачка дійсно є психотерапевткою. На що відповідачка у свою чергу відреагувала агресією та знову опублікувала історії в соцмережі INSTAGRAM за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , оприлюднивши в даних сторіз знімок екрана разом із профілем ОСОБА_7 та прокоментувавши: " ОСОБА_7 якому соромно відстоювати свої кордони... Не будьте як ОСОБА_7 , бо Ваші фантазії про те хто і яким повинен бути то Ваші фантазії... + ОСОБА_7 мабуть незнайоме слово кордонів та цінності власного часу. І що говорити про це не є соромно! ...". Тобто, на думку позивачки, відповідачка свідомо використала своє становище з метою приниження людської гідності, що є неприпустимою поведінкою для психолога. Щодо цієї ситуації позивачка поділилась враженням на своїй сторінці у соцмережі INSTAGRAM за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 відгуком про Психотерапевта ОСОБА_2 як особу, яка здійснює господарську діяльність. Але відповідачка на цьому не зупинилась і ІНФОРМАЦІЯ_1 на своїй сторінці у соціальній мережі INSTAGRAM ІНФОРМАЦІЯ_6 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , через яку вона продає свої послуги, тобто веде господарську діяльність, опублікувала оскаржувану інформацію.

Зазначену інформацію позивачка вважає недостовірною, оскільки не вона відповідає дійсності та зводить наклеп на неї. Позивачка вказує, що з її боку, чи з боку хлопця позивачки - ОСОБА_7 , не було жодних погроз у бік відповідачки, а відтак у відповідачки не може бути жодних доказів цього. Також позивачка зазначає, що вона та її хлопець не проживають у місті Рівне, а проживають у м. Києві. Відповідачка у своїх історіях в інстаграм писала: "Ще й з Рівного.... я надіюсь, що коли закінчиться війна то мій чоловік і брат проведуть діалог з тою особою.", а також систематично та без жодних доказів говорить та пише у своїх історіях в блозі в соцмережі інстаграм, що позивачка переслідує її смс погрозами, ботами, оформлення кредитів на неї. Тобто, відповідачка свідомо зводить на позивачку наклеп та відверто погрожує розмовою із її чоловіком та братом, які зараз служать в ЗСУ, спекулюючи темою війни. Позивачка зазначає, що поширення окресленої інформації порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. 23.06.2023 позивачка написала відповідачці СМС у соцмережі VIBER, вказавши, що вона має намір подати до суду цивільний позов, якщо вона не видалить цей пост від 11.06.2022 та всі історії, де йде мова про позивачку та її хлопця. На повідомлення відповідачка відповіла, що наміри позивачки її мало цікавлять і вона вже й забула про цю ситуацію, однак інформацію із сторінки вона таки не видалила. Додатково варто зазначити, що попри те, що позивачка не стала клієнткою відповідачки, відповідачка не дотрималась умов конфіденційності та в дописі та історіях на сторінці у соціальній мережі Instagram ІНФОРМАЦІЯ_6 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 неодноразово залишала посилання на сторінку позивачки.

Попри те, що позивачка живе у Києві, вона вирішила записатись до психотерапевта саме у Рівному, своєму рідному місті, де веде свою господарську діяльність і відповідачка. Очевидно, що багато людей, які стежать за відповідачкою у соцмережах є саме із Рівного, багато із них знайомі позивачки. Записуючись до психотерапевта, вона хотіла звернутись за підтримкою та порадою з особистих питань, але точно не хотіла, щоб хтось із сторонніх людей знали про це, крім її рідних. Саме тому позивачка сподівалась на конфіденційність з боку психотерапевта, яку відповідачка порушила, виставивши у своєму блозі у соцмережі Instagram інформацію про неї та її запис до неї на сеанс на аудиторію близько 3500 осіб, серед підписників якої зокрема і багато знайомих ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.09.2022 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

06 жовтня 2022 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивачкою не доведено свою позицію, що оприлюднена інформація стосується саме її, оскільки у своїх висловлюваннях ОСОБА_2 не зазначала конкретної особи, тобто позивачки. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Монолог, викладений у соціальній мережі інстаграм, позивачка розділила на речення, намагаючись довести факт поширення ОСОБА_2 недостовірної інформації. Однак, на думку відповідачки, жодне висловлювання не містить недостовірної інформації чи такої, що порушує честь гідність позивачки. Жодне висловлювання у соціальній мережі не стосується позивачки. Кожне висловлювання відповідачки є власною думкою, або оціночним судженням. Також, відповідачка вказує, що жодне її висловлювання не містить принизливих чи непристойних формулювань, слів, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через їхню необґрунтованість.

07 листопада 2022 року від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що окрім описаного позивачкою у позовній заяві, через дану ситуацію позивачці в особисті повідомлення надсилав відео-погрози невідомий чоловік. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди додатково зауважує наступне - так, як і зазначала позивачка ОСОБА_1 у поданій позовній заяві, відповідачка створила негативну оцінку її особи в очах оточуючих в її блозі, за яким також стежить і багато знайомих позивачки з м. Рівне, у зв`язку з чим позивачка ОСОБА_1 переживала за свій беззаперечний авторитет та ім`я, репутацію, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків: була вимушена виправдовуватись у тому, чого апріорі не робила. Окрім того, спірна ситуація,що склалась саме з вини відповідачки з підстав та обставин зазначених у позовній заяві, а саме з 08 червня 2022 року триває і по даний час, тобто є довготривалою та затяжною, і надалі продовжує мати як наслідок для позивачки вкрай тяжкі втрати як морального, так і фізичного характеру. Крім того, 19 жовтня 2022 року у позивачки ОСОБА_1 стався самовільний викидень через постійний стрес у зв`язку з даною справою. Просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

17 листопада 2022 року представником відповідачки подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких вона вказує, що необхідною та обов`язковою умовою подання позову про захист честі, гідності є поширення інформації про конкретну особу із зазначенням її ідентифікуючих даних. Увесь «театр дій», які стали приводом звернення до суду з позовом, розгортався у соціальній мережі INSTAGRAM між користувачами ІНФОРМАЦІЯ_8та ІНФОРМАЦІЯ_7. Вказане слідує зі скріншотів, що надавалися стороною позивача. Також зазначає, що реєстрація сторінки у вказаній соціальній мережі відбувається без аутентифікації особи через паспортні дані або будь які ідентифікуючі дані, а лише з прив`язкою до номеру телефону або електронної пошти. Тому, відсутні будь-які правові підстави стверджувати, що наведений у позовній заяві відрізок тексту стосується позивачки, та що користувач соціальної мережі INSTAGRAMпід ім`ям ІНФОРМАЦІЯ_7є позивачка. Наявність на вказаній сторінці фото та відео позивачки не може вважатися достатнім доказом, адже у будь-який момент фото може бути змінено, а відео видалено. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через їх необґрунтованість.

Ухвалою суду від 07.12.2022 витребувано у відповідачки ОСОБА_2 докази, що посвідчують її особу.

Ухвалою суду від 23.12.2022 клопотання представника позивачки про заміну первісної відповідачки належною відповідачкою задоволено. Замінено первісну відповідачку ОСОБА_2 на належну - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 23.12.2022 підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 21.03.2023 позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка та її представник у судове засідання 21.03.2023 не з`явилися, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Водночас, 06.03.2023 від них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив таке.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (частина перша статті 201 ЦК України).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Аналіз статті 5 ЦК України свідчить, що зазвичай чинність актів цивільного законодавства не обмежена певним строком, якщо в них не передбачено іншого. Тобто акт цивільного законодавства є чинним до його скасування у встановленому порядку. Про скасування акту цивільного законодавства чи цивільно-правової норми може бути прямо вказано в новому акті цивільного законодавства.

У частині третій статті 277 ЦК України (у редакції, чинній станом на 28 березня 2014 року) передбачалося, що «негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 1170-VII від 27 березня 2014 року, що набрав чинності 19 квітня 2014 року, частину третю статті 277 ЦК України виключено.

Тому чинне законодавство з 19 квітня 2014 року не містить презумпції добропорядності і відсутні підстави для застосування такої конструкції при вирішенні спорів про спростування недостовірної інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві (стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року у справі № 200/20351/18 (провадження № 61-21258св19) вказано, що:

«вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»).

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

Суд вважає, що зазначення відповідачкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у своєму блозі ІНФОРМАЦІЯ_6 в Instagram інформації за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 наступного змісту:

"Поки в Україні війна, мені погрожують за те що я клієнту відмовила у терапії!!! Ситуація наступна: клієнт записався на консультацію, потім за годину до надіслала смс про відміну... думаю кожен з Вас розуміє, що відміна за годину це злить, бо день повністю змінюється і плани також. Я написала клієнту про те, що прошу до мене більше не звертатися, оскільки я немаю бажання витрачати свій час на такі ситуації. Далі я висвітлила тему про відміни у соц. мережі притому, що клієнт не став моїм клієнтом я зберегла анонімність та озвучила свою позицію, що з такими клієнтами, які так вчиняють я не співпрацюю. Далі я поцікавилась ситуаціями і ставленням своїх підписників щодо такої поведінки, де люди ділилися своєю думкою та історіями. На наступний день у дірект мені приходить хамське повідомлення від хлопця даної клієнтки, де він починає мене ображати називати (тварю, чумою, сушеством) за те що я відмовила їй у терапії і озвучила свій кордон!!! Його друзі та її почали мені писати різну брудноту про те що так психологи не можуть писати і поводитись. Я здивувалась що у людей відсутня клепка в голові, бо виходить що психолог має приймати всіх? Має не озвучувати про свої кордони та не говорити про те як йому не підходить співпрацювати. Тобто у психологів немає вибору? Окрім образ та принижень, дана пара розіграла цілу сценарну роль того чого не було. Називаючи мій кордон який я виставила, приниженням!!! Мені здається ця війна посилює у людях те божевілля яке було й до.! Сьогодні трапилось ще гірше, дана дівчина працює у смм просторі і натравила на мою сторінку ботів які повністю зносять і заводять сторінку в бан! Тобто людина свідомо купила ботів і направила їх на мій профіль.... У мене шок! Все через те що я озвучила, що мені така співпраця не підходить. Тепер я собі думаю, що буду ходити з балончиком адже відчуваю загрозу своєму життю. Оскільки я не знаю яка міра у тої неадекватної пари і що ще вони можуть заподіяти мені. Поки мої хлопці на війні, у Рівному живуть неадекватні які неконтролюють себе. Та невміють приймати відмову через власну ж безвідповідальність. Я вирішила опублікувати цих людей аби Ви вберегли себе, особливо мої колеги. ", - є оціночними судженнями, правдивість яких не можна перевірити на предмет їх дійсності.

Такі висловлювання є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідачкою і не свідчать про приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2021 року у справі № 398/3086/19 (провадження № 61-9893св20) зазначено, що:

«за своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46).

Суд враховує при цьому правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «фактів». Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, інколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (справа Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі № 203/360/20 (провадження № 61-17422св20) зазначено, що:

«чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Суд зауважує, що хоча опублікована ОСОБА_2 спірна інформація й містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій і не містить ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.

Оспорювана інформація є суб`єктивною думкою автора, висловленою в образливій для позивачки формі, та не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані (яким чином відбулася купівля ботів та їх направлення на профіль позивача тощо). Крім того у інформації, що є предметом судового захисту, є висловлення, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів (відсутність клепки в голові; живуть неадекватні, які неконтролюють себе тощо).

Суд також зазначає, що особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції.

Застосувавши вищенаведені правові норми та усталену практику ЄСПЛ, надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам, із дотриманням норм процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що спірна інформація носить характер оціночних суджень, є суб`єктивною думкою відповідачки щодо позивачки та не може бути нею спростована.

Таким чином, установивши, що вжиті в оскаржуваному блозі ІНФОРМАЦІЯ_6 в Instagram відповідачкою висловлювання щодо позивачки відображають лише власну оцінку реальних подій, висловлену у формі оціночних суджень, критичних зауважень, припущень, а тому не є недостовірною інформацією, що відповідно до статті 277 ЦК України підлягає спростуванню, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо вимоги про компенсацію моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та діловій репутації в розмірі 100 000,00 грн, необхідно вказати, що позивачкою жодними належними та допустимими доказами не доведено наявність будь-якої моральної шкоди та, як встановлено судом вище, позивачкою не доведено поширення відповідачкою інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, що, в свою чергу, унеможливлює задоволення позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК Україн,и предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Повне судове рішення складене та підписане 30.03.2023.

Суддя Левчук О. В.