НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/594/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Олійник А.О.,

з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Яворської В.М.,

представника відповідача - адвоката Кравецького Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просила:

- визнати її ОСОБА_1 цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0000092;

- визнати ОСОБА_2 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні №0000092;

- стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду завдану протиправними діями у розмірі 134 437 гривень та моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень.

В обґрунтування вимог вказала, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні №0000092 від 15 червня 2021 року за ст.ст. 185, 296,356 КК України, вчинених ОСОБА_2 , яка діяла у змові з групою осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 21 та 22 квітня 2021 року вона викликала слідчо-оперативну групу відносно злочинних дій ОСОБА_2 , яка діючи з групою осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які незаконно пошкодили частину МАФу, зірвавши покрівлю та знищивши вхідні двері та вікно, що є її власністю, оскільки кошти за вказаний МАФ були сплачені нею особисто в повному обсязі приватному підприємцю ОСОБА_6 ще у 2014 році у розмірі 50 000 грн. Вказані особи розрізали МАФ на 2 частини, зробивши його непридатним для використання за цільовим призначенням та намагалися викрасти її майно (1/2 частину МАФу і живі квіти, що там знаходились), використовуючи евакуатор та маніпулятор. У подальшому вказані особи увірвались до її власності - частини вказаного МАФу та пошкодили і викрали її майно - живі квіти, які вона реалізує як ФОП, а частину - взагалі знищили. Вказаними діями їй було завдано майнової шкоди на суму 134 437 грн.

Однак органом досудового розслідування досі не вручена письмова підозра основним фігурантам злочину та не дана належна правова оцінка злочинним діям, не проводяться слідчі дії.

Крім того їй було завдано моральної шкоди, зокрема протягом тривалого часу вона була позбавлена можливості займатися підприємницькою діяльністю та забезпечувати належний рівень життя, протягом останніх двох років фігуранти злочину весь час її шантажують, залякують та погрожуть знищенням майна, що порушило звичний ритм її життя. У зв`язку із перенесеним стресом погіршився її стан здоров`я, вона вимушена була звернутися для отримання медичної допомоги. Заподіяну моральну шкоду вона оцінює у розмірі 200 000 грн.

Обґрунтовуючи позов, позивач покликалась на те, що є потерпілою у кримінальному провадженні та їй завдана шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому покликалась на норми статей 127, 128 КПК України, а також на норми статей 1166, 1167 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов, в якому позов не визнала. Зазначила, що позовна заява не відповідає вимогам законодавства, оскільки цивільний позов у кримінальному провадженні можливо подати лише на певному етапі кримінального провадження, який розпочинається з моменту з`явлення у кримінальному провадженні особи (осіб) зі статусом підозрюваного, обвинуваченого, а також лише до початку судового розгляду.09 січня 2023 року від відділу поліції № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області отримано відповідь на адвокатський запит адвоката Кравецького Е.В. за № 59/121/108/105/2023, відповідно до якої досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000092 було закінчене 30 вересня 2021 року шляхом його закриття за відсутності складу кримінального правопорушення. По даному кримінальному провадженню жодній особі не було повідомлено про підозру. Із позовною заявою в порядку статей 127, 128 КПК України до суду ОСОБА_1 звернулась 31 серпня 2022 року, тобто після закінчення досудового розслідування, що свідчить про відсутність підстав для звернення до суду. Водночас ОСОБА_1 ввела в оману суд щодо наявності кримінального провадження, що дало Хмельницькому апеляційному суду на підставі недостовірної інформації прийняти рішення про можливість відкриття провадження за поданою заявою. Покликаючись на висновок Верховного Суду у справі № 757/59501/19-ц, зазначила, що факт вчинення особою кримінального правопорушення та вина такої особи в його вчиненні повинні встановлюватися у порядку кримінального провадження. Суд в порядку цивільного провадження не має юрисдикційних повноважень встановлювати факт вчинення кримінального правопорушення. Долучені в якості доказів спричинення матеріальної шкоди копії актів від 23 квітня 2021 року не підтверджують розміру шкоди у сумі 134 437 грн, зазначеній у позовній заяві. Крім того вказані акти складені та підписані неідентифікованими особами, не вказано їх посад, та їх відношення до оцінки спричиненої матеріальної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Додатково повідомила, що спочатку вони з відповідачем перебували у договірних відносинах та працювали разом, мали спільний бізнес. Між ними був укладений договір про спільну діяльність, згідно умов якого 50 відсотків кіоску (МАФу) була її, інша- відповідача, хоча фактично вона придбала даний кіоск, оплативши ФОП ОСОБА_7 50 000 грн за його виготовлення. Між сторонами спір триває уже 4 роки. Відповідач ОСОБА_2 , найнявши групу осіб, наказала розрізати даний кіоск навпіл, викинула з нього квіти, чим пошкодила дане майно. Вона звернулась до поліцїі та було відкрито кримінальне провадження, на якій стадії воно перебуває їй не відомо, оскільки цими питаннями займається адвокат.

Представник позивача ОСОБА_8 у вступному слові зазначила про те, що правовою підставою позову є саме неправомірні дії відповідача, а не вчинення кримінального правопорушення, які призвели до завдання шкоди, яка підтверджується актами та розрахунками, показаннями свідків. Моральна шкода, яку зазнала позивач підтверджується медичними документами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про час і місце його проведення.

Представник відповідача ОСОБА_9 позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. Звертав увагу суду на те, що, незважаючи на пояснення представника позивача у судовому засіданні 10 березня 2023 року, позов був поданий у межах кримінального провадження, про що свідчить зміст позовної заяви. Однак, встановивши що орган досудового розслідування не встановив складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_2 , представник позивача з порушенням ч. 3 ст. 49 ЦПК України в усному порядку змінила первісні підстави позову, заявивши у судовому засіданні, що позовна заява не має жодного відношення до будь-якого кримінального провадження. Тому просив розглядати позов відповідно до первісних правових підстав, а саме як позов, що поданий у кримінальному провадженні. Зазначив, що жодних доказів, які підтверджували завдання позивачу збитків на суму 134 437 грн та моральної шкоди на суму 200 000 грн позивач не надала.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Позивач, обґрунтовуючи позовну заяву, зазначила, що 21 та 22 квітня 2021 року відповідач у справі ОСОБА_2 , яка діяла з групою осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вчинили злочини - незаконно пошкодили частину МАФу, зірвавши покрівлю та знищивши вхідні двері та вікно, що є її власністю, пошкодили і викрали її майно - живі квіти, які вона реалізує як ФОП, а частину взагалі знищили, чим завдали їй матеріальної шкоди на загальну суму 134 437 грн та моральну шкоду, яку вона оцінила в сумі 200 000 грн.

На підтвердження своїх вимог позивач надала наступні докази, які були дослідженні судом:

-виписку медичної карти амбулаторного хворого КП «ХМ ЦПМСД №2 ХМР ОСОБА_1 про лікування 22 лютого 2021 року, 26 квітня 2021 року, 24 травня 2021 року, 26 липня 2021 року, згідно якої остання хворіє понад 4 роки, турбують головний біль, головокружіння, серцебиття, нестійкий тиск. За останні два місяці стан погіршився. Діагноз: «Вегетосудинна дистонія, гіпертонічна хвороба І ст.» (арк.спр.64);

-акт про визначення розміру збитків від 23 квітня 2021 року, згідно якого комісія по визначенню розмірів збитків, заподіяних протиправними діями ОСОБА_2 щодо майна , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 у складі: голови комісії - ПП ОСОБА_6 , членів комісії - ОСОБА_10 , ОСОБА_1 встановили, що 21 квітня 2021 року ОСОБА_11 та її родичі в кількості 5-ти чоловік зламали та пошкодили МАФ встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , якого належить ОСОБА_1 . Згідно рахунку (накладної) від 14 лютого 2014 року загальна вартість зазначеного МАФУ становить 50 000 грн (виправлено на 25 000), які в повному розмірі сплачувалися ОСОБА_1 . Після неправомірних дій ОСОБА_12 встановлений за адресою АДРЕСА_1 не придатний для використання за цільовим призначенням. Розмір завданих збитків становить 50 000 грн (виправлено на 25 000) (арк.спр.65);

- акт про визначення розміру збитків від 23 квітня 2021 року, згідно якого комісія по визначенню розмірів збитків, заподіяних ОСОБА_13 , яка діяла за попередньою змогою із групою осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо майна , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 у складі: голови комісії - ПП ОСОБА_1 , членів комісії - ОСОБА_10 , встановили, що 21 квітня 2021 року ОСОБА_11 та її родичі в кількості 4-х чоловік зламали та пошкодили МАФ встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , якого належить ОСОБА_1 та знищили і викрали товар (живі квіти), які знаходились у МАФі на належали ОСОБА_1 . Згідно рахунків від 22 березня 2021 року, 23 березня 2021 року, 13 квітня 2021 року, 18 квітня 2021 року загальна вартість знищеного та викраденого товару становить 63 437 грн (арк.спр.66).

Інших доказів, на які є посилання у позовній заяві, зокрема: копії епікрізів, довідки, рахунки про вартість ліків, квитанції про їх оплату, суду не надано.

Натомість стороною відповідача на спростування позовних вимог була долучена постанова від 30 вересня 2021 року (арк.спр. 202) про закриття кримінального провадження №0000092 внесеного до ЄРДР 15 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, здобута на адвокатський запит адвоката (арк.спр.106-107)

Заявлені позивачем вимоги про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди, не визнаються відповідачем ОСОБА_2

ОСОБА_1 у позовній заяві вказала, що по даному факту Кам`янець-Подільським РУП ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000092 від 15 червня 2021 року, проте підозра досі не пред`явлена жодній особі.

У судовому засіданні 10 березня 2023 року представника позивача ОСОБА_8 наполягала, що спір у даній справі стосується відшкодування шкоди, що завдана внаслідок вчиненого відповідачем ОСОБА_2 та іншими особами неправомірних дій, що охоплюється статтями 1166, 1167 ЦК України, а не злочинних дій.

Позивач в якості правового обґрунтування у позовній заяві покликалась як на норми статей 50, 91, 127,128 КПК України, так і на норми статей 22, 1166, 1167 ЦК України. При цьому як видно із доводів позовної заяви позивач одночасно покликалась, що дії відповідача, які призвели до завдання шкоди є злочинними та протиправними.

Отже, вирішуючи питання які ж власне правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, суд зазначає наступне.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Системний аналіз назви та змісту статті 1177 ЦК України дає підстави для висновку, що дія цього правила поширюється виключно на випадки встановленого у визначеному процесуальним законом порядку кримінального правопорушення. Тобто, у правомірним чином розпочатому кримінальному провадженні має бути, у першу чергу, встановлено самий факт вчинення певного кримінального правопорушення стосовно потерпілої, яка вимагає компенсації завданих їй збитків.

Гіпотеза правової норми, закріпленої в статті 1177 ЦК України, з урахуванням принципу загального делікту, передбачає такі умови застосування цієї норми: наявність шкоди; вчинення кримінального правопорушення; причинний зв`язок між кримінальним правопорушенням і завданою шкодою; вина особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Зважаючи на презумпцію невинуватості (стаття 62 Конституції України, стаття 17 КПК України) факт вчинення особою кримінального правопорушення та вина такої особи в його вчиненні повинні встановлюватися у порядку кримінального провадження.

Суд в порядку цивільного провадження не має юрисдикційних повноважень встановлювати факт вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на порядок кримінального провадження, встановлений КПК України, на стадії досудового розслідування вирок суду не постановляється. Отже, у фізичної особи, яка вважає себе потерпілою від відповідного кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого триває, відсутнє право на позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок такого кримінального правопорушення, на підставі статті 1177 ЦК України з огляду на те, що факт вчинення кримінального правопорушення належним чином не встановлений.

Водночас, факт кримінального правопорушення (злочину) може бути також встановлений й на стадії досудового розслідування у разі закриття кримінального провадження за статтею 284 КПК України з нереабілітуючих підстав постановами слідчого, дізнавача, прокурора.

Факт вчинення відносно особи кримінального правопорушення може бути встановлений й ухвалою суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, якщо обставини, передбачені, зокрема, положеннями пунктів 4-8 частини першої статті 284 КПК України, виявляються під час судового провадження.

Нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

До таких підстав можна віднести: 1) набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 2) смерть підозрюваного, обвинуваченого, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 3) наявність вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 4) відмова потерпілого чи його представника від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 5) відсутність згоди держави, яка видала особу, стосовно кримінального правопорушення.

Отже, необхідною умовою для застосування статті 1177 ЦК України є наявність вироку суду, що набрав законної сили, а так само постанови слідчого, дізнавача, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, яким встановлено те, що певна особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, або, і це є найголовнішим, встановлено самий факт вчинення стосовно потерпілої певного кримінального правопорушення.

За відсутності встановленого факту кримінального правопорушення встановити всі умови застосування статті 1177 ЦК України неможливо, а тому право на позов відповідно до цієї правової норми не виникає.

Фізична особа, яка вважає себе потерпілою від певного кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого триває і факт вчинення кримінального правопорушення (злочину) належно не встановлені, не має права на позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на підставі статті 1177 ЦК України.

Проте така фізична особа за наявності відповідних підстав має право на позов про відшкодування їй заподіяної шкоди на загальних засадах (згідно зі статтями 1166 і/або 1167 ЦК України) або відповідно до іншого спеціального делікту.

Вказаний висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2022 року по справі № 757/59501/19-ц.

Суд зауважує, що під час розгляду справи було встановлено, що кримінальне провадження №0000092 , розпочате за заявою ОСОБА_1 від 12 травня 2021 року закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ЦПК України. По вказаному кримінальному провадженню повідомлення про підозру жодній особі не вручалось.

Вказана обставина свідчить, що стаття 1177 ЦК України, як правова підстава позову, не є застосовною у даних правовідносинах.

Натомість ОСОБА_1 також у позовній заяві покликалась на статтю 1166 ЦК України, тому суд вважає, що дані правовідносини регулюються саме цією нормою.

Відповідно до статей 22, 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому роз`яснено, що збитками є, зокрема, втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Натомість відсутність вини має довести відповідач.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Слід наголосити, що суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи виключно на підставі безпосередньо досліджених доказів, які долучені до матеріалів справи, тому доводи учасників про наявність у їх володінні певних доказів, суд не може брати до уваги.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердила, що вона була свідком конфлікту, який відбувався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час якого невідомі їй особи чоловічої статі із застосуванням болгарки за вказівкою ОСОБА_2 розрізали кіоск. Також підтвердила, що ОСОБА_2 та її родичі виносили на вулицю квіти із кіоску. Чи були вони пошкодженні чи знищені не бачила. Про те, що квіти належать ОСОБА_1 їй відомо зі слів останньої.

Свідок ОСОБА_10 надала суду показання, згідно з якими вона є фізичною особою-підприємцем та займається реалізацією квіткової продукції у приміщенні спірного кіоску з 2020 року та здійснює самостійну господарську діяльність. По наявність договірних відносин між сторонами їй відомо, проте орендує вона частину приміщення кіоску у ОСОБА_1 . Вказала, що близько 11 год., була очевидцем того, що чоловік ОСОБА_2 та інший невідомий їй чоловік за вказівкою ОСОБА_2 здійснювали розрізання навпіл приміщення кіоску. При цьому ОСОБА_2 та її родичі виносили із кіоску квіти та вазони на вулицю. Частина квітів була поламана, частину занесли назад до кіоска. Орхідеї та заміокулькаси через певний час загинули у зв`язку із низьким температурним режимом. Щодо обставин складання та підписання актів від 23 квітня 2021 року зазначила, що вона підписувала їх як свідок, вартість пошкодженого та знищеного майна їй не відома. Вважала, що ОСОБА_1 є власником квітів, оскільки ОСОБА_2 їх кидала. Також свідок зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_1 проходить лікування, в тому числі у психолога.

Свідок ОСОБА_15 надала суду показання про те, що спостерігала за тим, як невідомі їй особи чоловічої статті за вказівкою ОСОБА_2 розрізали приміщення кіоску, де ОСОБА_1 здійснює продаж квітів та вазонів. Також ОСОБА_2 з родичами виносили із кіоску квіти на вазони та складали їх на вулиці. Вважала власником таких квітів ОСОБА_1 , оскільки напередодні, будучи у приміщенні кіоску, спостерігала, що ОСОБА_2 переносила квіти з однієї частини кіоску в інший. Також ОСОБА_1 повідомляла їй пізніше, що проходила лікування, оскільки погано себе почуває.

Так, з огляду на дослідженні судом докази та показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , суд вважає доведеною ту обставину, що у квітні 2021 року мав місце факт поділу МАФу (кіоска) шляхом його розрізання на дві частини.

Надаючи оцінку наявності чи відсутності факту протиправних чи незаконних дій відповідача ОСОБА_2 , які призвели до завдання матеріальної шкоди позивачу у розмірі 134 437 грн, суд виходив із наступного.

Позивач ОСОБА_1 покликалась у позовній заяві на те, що саме вона є власником пошкодженого кіоску (МАФу), який був виготовлений на її замовлення та за її кошти у сумі 50 000 грн ФОП ОСОБА_7 у 2014 році, проте жодних належних доказів, які б підтверджували таку обставину не надала. Також у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що позивач є співвласником такого майна, оскільки у судовому засіданні 10 березня 2023 року та 20 березня 2023 року вона вказала таку обставину, що свідчить про суперечливість викладених позивачем обставин справи.

Натомість представник відповідача ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердив, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками тимчасової споруди - кіоска ( МАФу ) у рівних частинах.

Тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає таку обставину доведеною.

Звертає на себе увагу та обставина, що позивач у судових засіданнях надала пояснення щодо існування між сторонами договірних відносин про спільну діяльність, яка провадилась у спірному кіоску та існування між ними господарського спору. Такі обставини справи у позовній заяві не зазначені, а відповідний договір суду для дослідження сторонами не був наданий, що позбавляє можливості суду надати належну оцінку чи регулюються дані правовідносини вказаним договором, адже відносини із відшкодування шкоди й відповідно відповідальність за завдану шкоду може мати місце, як правило, лише за відсутності договірних правовідносин, а за їх наявності має йтися про договірну відповідальність.

Крім того, як повідомила позивач, наразі сторони здійснюють підприємницьку діяльність у цій же спірній тимчасовій споруді - кіоску, кожен у своїй частині, а договір про спільну діяльність є чинним, оскільки спір ще не розглянутий судом, що ставить під обґрунтований сумнів доводи позовної заяви про непридатність до використання за цільовим призначенням кіоску (МАФу).

Водночас в ході судового розгляду справи позивач стверджувала, що відповідач ОСОБА_2 безпосередньо не здійснювала розрізання кіоска, що підтвердили і свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , це робили інші чоловіки із застосуванням болгарки.

Також слід зазначити, що до матеріалів справи позивачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт придбання, перебування у її власності, знищення чи пошкодження квітів та вазонів.

Показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 про те, що власником вазонів та квітів була саме ОСОБА_1 , суд вважає недостовірним доказом, оскільки такі показання базувались лише на власних переконаннях свідків.

Крім того показання свідка ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_10 є суперечливими, оскільки ОСОБА_14 вказала, що не бачила пошкоджених квітів чи вазонів, а ОСОБА_10 вказала, що такі були.

Суд відхиляє доводи представника позивача ОСОБА_8 про те, що факт протиправних дій відповідача та спричинення нею шкоди у вигляді пошкодження тимчасової споруди - кіоска (МАФу) та квітів, тобто вчинення самоправства, доведений постановою про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2021 року, оскільки відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, підтверджують обставину чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2021 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000092 від 15 червня 2021 року закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18 зазначила, що за загальним правилом розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зазначені положення закону також містяться у статті 1192 ЦК України.

На підтвердження обставин завдання відповідачем майнової шкоди, ОСОБА_1 надала лише акти від 23 квітня 2021 року, які були складені самим позивачем та особами, які не є уповноваженими на визначення вартості майна чи завданої шкоди, тому суд визнає їх неналежними доказами, які б свідчили про розмір шкоди. Інших достовірних та належних доказів на підтвердження завдання позивачу майнової шкоди та її розміру суду не надано.

Посилання представника позивача ОСОБА_8 про те, що вказані акти є офіційними документами ФОП, суд відхиляє, як безпідставні.

Крім того свідок ОСОБА_10 , яка особисто брала участь у складанні таких актів, підтвердила у судовому засіданні, що їй не відомо розміру завданої шкоди внаслідок пошкодження та знищення приміщення кіоску, вазонів та квітів.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача ОСОБА_9 щодо відсутності доказів спричинення відповідачем ОСОБА_2 майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 у розмірі 134 437 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Стаття 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином у справі відсутні належні та допустимі докази про те, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_16 була завдана моральна шкода. Факт наявності у позивача ОСОБА_1 зазначеної у довідці хвороби, набутої до вказаних у позовній заяві подій, не може пов`язуватись із спричиненням відповідачем моральної шкоди.

Тому посилання представника відповідача ОСОБА_9 у цій частині суд визнає обґрунтованими.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Крім того, суд зауважує що згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи, а також надає можливість відповідачу викласти свої заперечення та подати докази на спростування доводів позовної заяви.

Позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи завдання відповідачем їй моральної шкоди не зазначила про те, що в неї на час подачі позовної заяви наявні об`єктивні перешкоди для подання доказів понесеної моральної шкоди, відповідно суд не встановлював позивачу додатковий строк для подання таких доказів.

В той же час більше як через п`ять місяців після звернення до суду позивач продовжила збирати докази та просила такі докази (шкала НАD, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, психологічне заключення) долучити до матеріалів справи, у чому судом було відмовлено 20 березня 2023 року, а в подальшому - 31 березня 2023 року клопотання залишено без розгляду, оскільки судом відповідне клопотання було вирішено.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши показання свідків, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з мотивів недоведеності позовних вимог.

Крім того, виходячи зі змісту прохальної частини позовної заяви вимоги про визнання ОСОБА_1 цивільним позивачем, а ОСОБА_2 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні, не є по суті матеріально-правовою вимогою позивача до відповідача з метою захисту порушеного права, це процесуальне питання вирішується у встановленому порядку в кримінальному провадженні в разі подачі цивільного позову саме в кримінальному провадженні.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у позові, відсутні підстави для стягнення судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3344,37 грн з відповідача.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 3344 (три тисячі триста сорок чотири) гривні 37 коп. за подання до суду позовної заяви, покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 31 березня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Суддя А. О. Олійник