Справа № 219/1080/21
Провадження № 2/229/92/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 р. Дружківський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Фролової Н.О., за участю секретаря судового засідання Бочарової К.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області 22.02.2023 р. позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації залишено без розгляду.

22.03.2023 р. відповідач подав суду заяву про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить: здійснити компенсацію ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) у справі № 219/1080/21 у сумі 25 (двадцять п`ять) тисяч гривень 00 копійок, стягнувши їх з позивача ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що 08 лютого 2021 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла від ОСОБА_2 позовна заява про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації до ОСОБА_1 , яка була зареєстрована в канцелярії суду та присвоєний єдиний унікальний номер справи № 219/1080/21.

Ухвалою від 28 жовтня 2021 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області явка ОСОБА_2 у судове засідання для дачі особистих пояснень щодо заявлених позовних вимог була визнана обов`язковою.

Судове засідання було призначене на 25 листопада 2022 року на 14 год. 00 хв.

08 листопада на електронну пошту суду від позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з огляду на територіальну віддаленість Артемівського міськрайонного суду Донецької області від міста Маріуполь Донецької області, де він на теперішній час мешкає (при цьому ОСОБА_2 не зазначив адреси своєї фактичного місцезнаходження чи місцеперебування на час провадження справи всупереч вимогам ч. 1 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України).

Ухвалою від 10 листопада 2021 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області було задоволено клопотання позивача та судове засідання у справі, призначене на 25 листопада 2021 року на 14 год. 00 хв., було вирішено провести шляхом дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Жовтневого районного суду м. Маріуполя за участі позивача ОСОБА_2

25 листопада 2021 року судове засідання було відкладене у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

При цьому будь-яких відомостей про з`явлення ОСОБА_2 до Жовтневого районного суду м. Маріуполя для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції в матеріалах судової справи № 219/1080/21 не міститься, що свідчить про неявку позивача ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 25 листопада 2021 року в режимі відеоконференції та неповідомлення суду про причини неявки.

12 грудня 2022 року надійшла справа № 219/1080/21 до Дружківського міського суду Донецької області з Артемівського міськрайонного суду Донецької області після зміни підсудності справ на підставі розпорядження № 61 від 21 жовтня 2022 року голови Верховного Суду.

Ухвалою від 15 грудня 2022 року Дружківського міського суду Донецької області було визнано обов`язковою явку до судового засідання позивача ОСОБА_2 у даній справі для дачі особистих пояснень та призначено судове засідання у справі на 09 лютого 2023 року на 10 год. 00 хв.

09 лютого 2023 року позивач ОСОБА_2 не з`явився до суду та не повідомив про причини неявки у судове засідання, явка в яке була визнана судом обов`язковою, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 22 березня 2023 року на 11 год. 00 хв.

При цьому за клопотанням ОСОБА_1 суд з метою дотримання прав позивача додатково вирішив розмістити оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик позивача у судове засідання на 22 березня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свою заяви, посилається на вимоги ст.ст. 2, 6, 8, 12, 15, 43, 44, 128, 130, 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України), ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відповідно до якої, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи відсутність в матеріалах судової справи відомостей щодо явки ОСОБА_2 до будівлі Жовтневого районного суду м. Маріуполя 25 листопада 2021 року для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеному на 14 год. 00 хв., а також неявку ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 09 лютого 2023 року на 10 год. 00 хв., суд вирішив фактично втретє відкласти судове засідання у зв`язку з неявкою позивача ОСОБА_2, явка якого у судове засідання була визнана обов`язковою для дачі особистих пояснень щодо заявлених позовних вимог.

У зв`язку з проведенням бойових дій на території м. Бахмута та фактичною окупацією м. Маріуполя, де нібито фактично мешкав ОСОБА_2 , про що він зазначив у своїй заяві від 08 листопада 2021 року, надісланій на електронну пошту суду (а.с. 113) (яка при цьому всупереч вимогам ч. 8 ст. 43 ЦПК не скріплена електронним підписом ОСОБА_2), при цьому всупереч вимогам ч. 1 ст. 131 ЦПК ОСОБА_2 не повідомив жодним чином суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, Дружківський міський суд Донецької області змушений був викликати ОСОБА_2 для участі у судовому засіданні, призначеному на 09 лютого 2023 року, шляхом надсилання судової повістки про виклик на електронну пошту, зазначену ОСОБА_2 у його позовній заяві та заявах з процесуальних питань - ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням вимог речення другого ч. 2 ст. 131 ЦПК у зв`язку з відсутністю повідомлення ОСОБА_2 суду про зміну адреси електронної пошти у разі її зміни, а також у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 офіційної електронної адреси відповідно до пп. 5.8. п. 5 Розділу І «Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (далі-Положення про ЄСІТС), затвердженого рішенням № 1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року Вищої ради правосуддя, враховуючи те, що доставка поштових відправлень до міст Бахмут та Маріуполь фактично неможлива у зв`язку з відсутністю працюючих поштових відділень у цих містах з другої половини 2022 року.

Верховний Суд в Постанові від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) (№ 108627755 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі-ЄДРСР) в мотивах, з яких виходив Верховний Суд, та застосованих нормах права дійшов наступних висновків, зокрема, щодо належності повідомлення учасника справи:

Крім того, Верховний Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Враховуючи вищевикладене з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, в постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 та постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, ОСОБА_1 цілковито погоджується з тим, що суд вживав усіх можливих заходів, передбачених процесуальним законодавством, щодо належного повідомлення позивача ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання з метою дотримання прав сторони по справі на безпосередню участь у розгляді його справи.

Але позивач ОСОБА_2, всупереч вимогам ЦПК, не виконував обов`язки позивача, передбачені п. 2 та 3 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ч. 1 та 2 ст. 131 ЦПК, щодо явки до суду у разі визнання судом явки позивача до суду обов`язковою, не повідомляв суд про зміну свого місця проживання чи перебування під час провадження справи, не повідомляв суд про зміну адреси електронної пошти під час провадження справи - фактично ОСОБА_2 не виконував процесуальні обов`язки позивача у справі, що є фактичним зловживанням ОСОБА_2 його процесуальними правами та не виконанням обов`язків.

Подавши позов до суду, приймаючи участь у судових засіданнях на стадії підготовчого провадження, а після закінчення підготовчого провадження та переходу суду до розгляду справи по суті, коли суд фактично почав розглядати позовні вимоги позивача по суті, ОСОБА_2 перестав виконувати свої процесуальні обов`язки, передбачені, зокрема, п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК щодо обов`язку з`являтись до суду у разі визнання явки обов`язковою, фактично перестав цікавитись розглядом справи, втративши інтерес в результатах розгляду справи - з цього ОСОБА_1 робить висновок, що позовна заява ОСОБА_2 у справі № 219/1080/21 була необґрунтованою та завідомо безпідставною, тобто такою, позовні вимоги якої не могли бути задоволені судом.

Саме на це звертав увагу суду ОСОБА_1 у своєму Відзиві на позовну заяву.

Також, відповідач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свою заяви, посилається на ст. 59 Конституції України, згідно якої кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, вимоги ст. ст. 133, 134, 137, 141, 142 ч.5 ЦПК України.

Враховуючи подання ОСОБА_2 позовної заяви до суду, де відповідачем був зазначений ОСОБА_1 , а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, не має свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, а також з врахуванням положень ст. 59 Конституції України та п. 1 Рішення № 23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення ст. 59 Конституції України, ОСОБА_1 змушений був звернутись за наданням правничої допомоги до відповідного фахівця в галузі права, який має відповідне свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю у березні 2021 року, з яким був укладений Договір про надання правничої допомоги 15 березня 2021 року (далі- Договір від 15 березня 2021 року).

З врахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК та з врахуванням положень ст.19, 26, 27 та 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» сторонами по Договору від 15 березня 2021 року було узгоджено усі істотні умови договору та визначено розмір гонорару адвоката за надану правничу допомогу у розмірі 25 (двадцяти п`яти) тисяч гривень у фіксованому розмірі та порядок його сплати, який визначено сторонами у Додатковій угоді № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 15 березня 2021 року.

Враховуючи те, що вказана сума гонорару адвоката була погоджена сторонами по Договору від 15 березня 2021 року, вказану суму ОСОБА_1 і вказав у Розділі Х . Відзиву на позовну заяву у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат.

Вказана сума у розмірі 25 000 гривень 00 копійок була сплачена адвокату Мукомел Л. А. 20 березня 2023 року в повному обсязі, що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 від 20 березня 2023 року.

Також ОСОБА_1 , враховуючи вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК, зазначив інші суми судових витрат, які пов`язані з розглядом справи, зокрема, суми витрат на проведення експертиз та залучення експертів у розмірі 25 000 гривень та 5000 на вчинення інших процесуальних дій, які ОСОБА_1 очікував понести у зв`язку з розглядом справи.

При цьому ОСОБА_1 на час подання цієї заяви фактично поніс витрати на вчинення інших процесуальних дій, зокрема, на надсилання копії відзиву та копії відзиву (продовження) Білику на його адресу, сплату ПАТ «Укрпошта» відповідних сум для отримання повернутих листів з копіями Відзиву на позовну заяву та копії Відзиву на позовну заяву (продовження) у зв`язку з неотриманням ОСОБА_2 вказаних поштових відправлень, на виконання вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК.

Але надати суду докази на виконання вимог ч. 2 ст. 140 ЦПК та ч. 8 ст. 141 ЦПК, які підтверджують здійснення таких витрат у вигляді фіскальних розрахункових документів, виданих ПАТ «Укрпошта», ОСОБА_1 не має можливості у зв`язку з тим, що вказані документи залишились у м. Бахмут, де на цей час йдуть бойові дії та у зв`язку з тим, що місто закрито для відвідування цивільними особами, а також з фактичною окупацією частини міста Бахмут російськими окупантами - саме тому ОСОБА_1 не може надати суду докази на підтвердження вказаних витрат у сумі 5 000 гривень, заявлених у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

При цьому, з врахуванням положень ч. 2 ст. 141 Закону України «Про торгово- промислові палати в Україні», що 2. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/ імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо, обставини проведення військових дій на території м. Бахмута є форс-мажорними обставинами - тобто, обставинами, які об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків щодо наданню суду доказів на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на вчинення інших процесуальних дій, заявлених у попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат у розмірі 5000 гривень.

Також ОСОБА_1 , враховуючи складність справи, а також те, що ОСОБА_2 у своїй позовній заяві посилався на запис судового засідання від 02 лютого 2021 року у справі № 219/12191/20, який суд витребував за клопотанням ОСОБА_2 та який ОСОБА_2 всупереч вимогам ЦПК не подав разом з позовною заявою, ОСОБА_1 розраховував після дослідження судом вказаного запису заявити клопотання про призначення відповідної експертизи для з`ясування обставин, викладених ОСОБА_2 у його позовній заяві щодо оприлюднення на його думку ОСОБА_1 фактів, що порочать його честь та гідність.

Але, враховуючи неявку ОСОБА_2 у судові засідання, явка в які була визнана судом обов`язковою, на даному етапі судового розгляду відпала необхідність в дослідженні вказаних доказів у судових засіданнях та призначення відповідних експертиз та залучення експертів, про які ОСОБА_1 вказував у попередньому (орієнтовному) розрахунку у Відзиві на позовну заяву, а тому ОСОБА_1 з врахуванням положень ч. 3 ст. 134 ЦПК і доводить суду причини стягнення судових витрат у меншому розмірі, ніж було заявлено у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

На виконання ч. 3 ст. 137 ЦПК ОСОБА_1 подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, викладених в Актах прийому передачі наданих послуг, зокрема: 1. ознайомлення з матеріалами справи у фотокопіях: 15 березня 2021 року з 18.00 до 19.00 - 01 год. 00 хв.; 2. дослідження практики та висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, Верховного суду України, Конституційного суду України, Європейського суду з прав людини у справах щодо захисту честі, гідності та ділової репутації в мережі інтернет на сайті Судової влади України, на сайті www.precedent.ua та інших інформаційних ресурсах у мережі інтернет: 16 березня 2021 року з 16.00 до 18.00 - 02 год. 00 хв., 17 березня 2021 року з 15.15 до 17.00 - 01 год. 45 хв.; 3. складання відзиву на позовну заяву у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 17 березня 2021 року з 17.15 до 19.00 - 01 год. 45 хв.; 19 березня 2021 року з 16.15 до 19.00 - 02 год. 45 хв.; 20 березня 2021 року з 12.00 до 18.00 - 06 год. 00 хв.; 25 березня 2021 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; 26 березня 2021 року з 16.00 до 19.00 - 03 год. 00 хв.; 02 квітня 2021 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; 03 квітня 2021 року з 12.00 до 16.00 - 04 год. 00 хв.; відзив на позовну заяву у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 33 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; 4. складання заперечень на клопотання про витребування доказів позивача у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 13 квітня 2021 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; заперечення на клопотання про витребування доказів позивача у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 05 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; 5. роз`яснення клієнту порушень судом вимог ЦПК у частині розгляду справи у порядку спрощеного провадження та обов`язковість подання заперечень з цього приводу та клопотання про розгляд справи у порядку загального провадження: 13 квітня 2021 року з 19.00 до 19.30 - 00 год. 30 хв.; 6. вивчення відповіді на відзив позивача від 10 квітня 2021 року у справі № 219/1080/21: 17 квітня 2021 року з 19.00 до 19.30 - 00 год. 30 хв.; 7. складання заперечень щодо дій головуючого у справі № 219/1080/21 18 квітня 2021 року з 17.00 до 19.30 - 02 год. 30 хв.; заперечення щодо дій головуючого по клопотанню про витребування доказів та заперечення щодо витребування доказів у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 04 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; 8. вивчення доказів у справі, надісланих Клієнтом у вигляді відеофайлу та копії ухвали у справі № 219/12191/20 від 02 лютого 2021 року: 18 червня 2021 року з 17.00 до 19.30 - 02 год. 30 хв.; 9. складання відзиву на позовну заяву (продовження) у справі № 219/1080/21 01 липня 2021 року з 17.00 до 20.00 - 03 год. 00 хв.: відзив на позовну заяву (продовження) у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 04 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; 10. складання заяви про відвід головуючого у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 28 січня 2023 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; заява про відвід головуючого у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 09 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; 11. складання додаткових пояснень у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 31 січня 2023 року з 16.00 до 19.00 - 03 год. 00 хв.; додаткові пояснення у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 04 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; 12. складання заяви про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи № 219/1080/21 та передача її Клієнту: 21 березня 2023 року з 15.00 до 20.00 - 05 год. 00 хв.; заява про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 16 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання заяви до суду через Електронний суд, що загалом складає 55 год. 15 хв. робочого часу адвоката на надання правничої допомоги ОСОБА_1 відповідно до Договору від 15 березня 2021 року та 75 аркушів друкованого тексту у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відповідних процесуальних документів через Електронний кабінет Електронного суду у справі № 219/1080/21.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22) (№ 104769594 в ЄДРСР) в мотивах, з яких виходив Верховний Суд, та застосованих нормах права дійшов наступних висновків, зокрема, щодо обґрунтованості стягнення судових витрат у частині стягнення витрат на правничу допомогу при закритті провадження по справі:

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат надано копії: укладеного між ТОВ «Агрофірма «Матюші» та Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 18/12-06 від 22 грудня 2018 року, додаткової угоди № 10/02/21-1 від 10 лютого 2021 року, акта приймання- передачі наданих послуг в рамках правової допомоги від 05 березня 2021 року, а також детальний опис наданих послуг та здійснених витрат у процесі надання правової допомоги на загальну суму 20 064,36 грн (а. с. 72-74, т. 3).

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 10/02/21-1 до договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22 грудня 2018 року, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Матюші» (клієнт) та АО «Еверлігал», сторони погодили надання останнім клієнту професійної правничої допомоги щодо представництва його інтересів у судовому спорі з ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод» під час розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції, що включає, зокрема, але не виключно: аналіз апеляційних скарг відповідачів на судові рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/380/20, підготовку та подання до суду відзивів клієнта на апеляційні скарги, підготовку інших необхідних процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, вчинення інших дій, необхідних для надання клієнту професійної правничої допомоги. Відповідно до пункту 2 угоди розмір винагороди за надання правничої (правової) допомоги становить грошову суму в національній валюті, еквівалентну 600 євро (а. с. 21, т. 3).

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатів АО «Еверлігал» у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 20 064,36 грн у матеріалах справи на а. с. 10, 11, т. 3 міститься копія рахунку на оплату № 33 від 10 лютого 2021 року та копія платіжного доручення про сплату 20 064,36 грн.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

Перегляд судових рішень (як рішень, постанов та ухвал) у апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ЦПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів цивільного процесу і передбачений у пункті 8 частини третьої статті 2 та статті 17 ЦПК України.

За результатами апеляційного та касаційного переглядів відповідно суд має право як на певні висновки щодо розгляду справи по суті (статті 374, 409 ЦПК України), так і певні процесуальні висновки, які унеможливлюють подальший апеляційний чи касаційний розгляд (статті 362 та 396 ЦПК України).

Однією з таких підстав закриття апеляційного провадження є заява особи, яка падала апеляційну скаргу, після відкриття апеляційного провадження, про відмову від скарги та за відсутності заперечень проти цього інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що апеляційне провадження має певні етапи, які вимагають як дій суду, так і дій інших учасників справи.

А саме: суд апеляційної інстанції перевіряє відповідність апеляційної скарги щодо форми і змісту вимогам статті 356 ЦПК України, дотримання строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, повноважень особи, яка подала таку скаргу, сплату судових витрат та постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

З цією процесуальною дією суду пов`язано право учасників справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (частина перша статті 360 ЦПК України).

У частинах другій, четвертій статті 360 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту відзиву та вказано на необхідність надання доказів надсилання його копій та документів, доданих до нього, іншим учасникам справи.

Тобто надання відзиву на апеляційну скаргу є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 та стаття 12 ЦПК України).

Подача апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги.

Тому і у випадку закриття апеляційного провадження мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з апеляційною скаргою та відкриттям апеляційного провадження.

У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення, однак самостійно прийняла рішення в межах принципу диспозитивності (пункт 5 частини третьої статті 2, стаття 13 ЦПК України) про відмову від апеляційної скарги, усвідомлюючи наслідки такої відмови, а саме згідно з частиною п`ятою статті 364 ЦПК України унеможливлення для цієї особи апеляційного перегляду судового рішення.

Отже, у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою особи, яка падала апеляційну скаргу, від такої, унеможливлюється повторне звернення цієї особи з апеляційною скаргою на оскарження судового рішення, однак інші учасники справи, які добросовісно реагували на відкриття апеляційного провадження поданням відзиву на апеляційну скаргу, понесли судові витрати, оскільки, у цьому випадку, звернулися за правничою допомогою до адвоката (стаття 15 ЦПК України), а відтак могли розраховувати на відшкодування вказаних витрат у випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги. Однак такий же за своїми наслідками результат вони б отримали і у разі закриття апеляційного провадження, оскільки судове рішення, ухвалене судом першої інстанції по суті спору, залишається без змін.

Тому у випадку закриття апеляційного провадження відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих позивачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також відсутність клопотання ТДВ «Шамраївський цукровий завод» про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими вимоги представника ТОВ «Агрофірма «Матюші» Тетері С. І. про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 357/380/20, понесених у суді апеляційної інстанції.

Посилання Київського апеляційного суду на те, що нормами ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового рішення судом, що постановив ухвалу про закриття апеляційного провадження, не є підставою для відмови у задоволенні вимоги сторони про відшкодування понесених нею судових витрат.

Верховний Суд в Постанові від 08 березня 2023 року у справі № 640/16295/21 (провадження № К/990/3221/23) (№ 109433057 в ЄДРСР) в мотивах, з яких виходив Верховний Суд, та застосованих нормах права дійшов наступних висновків, зокрема, щодо розподілу судових витрат у частині визначення розміру гонорару адвоката, визначеного сторонами у договору про надання правничої допомоги у фіксованому розмірі:

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

На підтвердження надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу, останній надав суду договір про надання правничої допомоги від 1 квітня 2019 року, додаткову угоду № б/н від 1 липня 2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 23 вересня 2022 року, рахунок на оплату від 22 листопада 2022 року №61.

В розумінні частини третьої статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду не наведено обґрунтованих мотивів, з яких міркувань суд виходив, відмовляючи у задоволенні розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 гривень, які фактично понесені позивачем. Зокрема, не проаналізовано, як фіксований розмір адвокатського гонорару за надання правничої допомоги впливає на обсяг наданих адвокатом послуг та кількість витраченого часу на надання такої допомоги.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції застосував загальні фрази, без оцінки конкретних обставин справи, не надав достатні та чіткі пояснення, чому необхідно відмовити у розподілі витрат на оплату послуг адвоката, а також не зазначив, які з вимог, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України, не були дотримані при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд апеляційної інстанції не врахував, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та не надавав клопотання про відмову у розподілі судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) (№ 107706741 в ЄДРСР) в мотивах, з яких виходив Верховний Суд, та застосованих нормах права дійшов наступних висновків, зокрема, щодо обґрунтованості стягнення судових витрат у частині визначення розміру гонорару адвоката, визначеного сторонами у договорі про надання правничої допомоги у фіксованому розмірі.

Щодо порядку обчислення гонорару: за змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Верховний Суд в Постанові від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20 (№ 108765798 в ЄДРСР) в мотивах, з яких виходив Верховний Суд, та застосованих нормах права дійшов наступних висновків, зокрема, щодо розподілу судових витрат у частині визначення розміру гонорару адвоката, визначеного сторонами у договору про надання правничої допомоги у фіксованому розмірі.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

Верховний Суд в Постанові від 29 серпня 2022 року у справі № 855/2/20 (провадження № А/990/9/22) (№ 105947955 в ЄДРСР) в мотивах, з яких виходив Верховний Суд, та застосованих нормах права дійшов наступних висновків, зокрема, щодо розподілу судових витрат у частині стягнення судових витрат у разі залишення позову без розгляду.

Частиною 10 ст. 139 КАС України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Процесуальне законодавство не визначає чітких ознак, коли дії позивача можуть бути кваліфіковані як необґрунтовані. Між тим, з огляду на ч. 8 ст. 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У ст. 45 КАС України словосполучення «зловживання процесуальними правами», вживається, зокрема, у випадку подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Шостий апеляційний адміністративний суд залишив позов без розгляду після подання ТОВ "Спеціальна компанія Морський порт Херсон" відповідної заяви від 07.12.2021. Заява не містить будь-якого обґрунтування, окрім цитування норми п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Слід зауважити, що підстави для залишення позову без розгляду, передбачені ст. 240 КАС України, можна поділити на ті, що пов`язані: з недоліками позовної заяви, що перешкоджають розгляду справи (відсутність у особи адміністративної процесуальної дієздатності; невідповідність позовної заяви вимогам статей 160, 161, 172 КАС України; пропуск строку звернення до суду з позовом; наявність у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав); з бездіяльністю позивача (повторне неприбуття у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки; ненадання доказів, витребуваних судом, необхідних для вирішення спору); активними діями позивача (подання заяви про залишення позову без розгляду).

Ужите у ч. 10 ст. 139 КАС України формулювання щодо «необґрунтованих дій позивача» слід тлумачити індивідуально у контексті оцінки обставин, які передували поданню заяви про залишення позову без розгляду.

У цій справі, яка розглядалася близько двох років, Шостий апеляційний адміністративний суд неодноразово відкладав підготовчі судові засідання, так і не перейшовши до розгляду справи по суті. За час розгляду справи ухвалами від 30.06.2020 та від 21.12.2020 суд першої інстанції витребував докази у справі, а ухвалою від 09.09.2020 - призначив проведення судової економічної (фінансово- економічної) експертизи, витрати на проведення якої поклав на ТОВ "Рисоіл-Херсон".

Подання заяви про залишення позову без розгляду після повернення до Шостого апеляційного адміністративного суду матеріалів цієї справи разом з висновком судової експертизи, на думку Суду, свідчить про втрату інтересу ТОВ "Спеціальна компанія Морський порт Херсон" до розгляду спору, зокрема, через його виявлену з допомогою експертизи необґрунтованість та запобігання негативному судовому рішенню.

Ці обставини, оцінені у причинно-наслідковому зв`язку, дають підстави вважати, що позов залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

ТОВ "Рисоіл-Херсон" під час розгляду справи заперечувало позов, ініціювало призначення судової експертизи на спростування позиції позивача. Зважаючи на обставини цієї справи, Суд дійшов висновку, що саме ці процесуальні дії об`єктивно спонукали позивача подати заяву про залишення позову без розгляду.

Позивач може розпорядитися своїми процесуальними правами, зокрема й ініціювати припинення судового провадження через залишення позову без розгляду. Однак такі його дії не повинні покладати на інших учасників справи надмірний тягар, зокрема судових витрат, яких вони зазнали, захищаючись проти позову, і не можуть розподілити.

Оскільки причиною цих витрат була необхідність захисту проти позову, який згодом виявився необґрунтованим, Суд вважає, що справедливим буде визнати за ТОВ "Рисоіл-Херсон" право на компенсацію з боку ТОВ «Спеціальна компанія Морський порт Херсон» витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, відповідно до ч. 10 ст. 139 КАС України.

В судовому засіданні відповідач підтримав заяву про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи із зазначених в ній підстав, просив задовольнити її в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений.

Суд заслухавши відповідача, дослідивши матеріали, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.02.2021 року в провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в якій позивач просить: 1) визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену відповідачем під час судового засідання 02 лютого 2021 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області у м. Бахмуті Донецької області справа № 219/12191/20, провадження № 1-кп/219/692/2021 при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження № 0001559 на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності: «він взяв хабара», «отримання ним неправомірної вигоди», «неправомірна вигода давить, потрібно відробляти», «побіжав сразу прокурор захищати, відробляти своє неправомірну вигоду», «відробка своєї неправомірної вигоди»; 2) зобов`язати відповідача у строк не пізніше 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію, шляхом надання листів, що підписані ОСОБА_1 , до Артемівського міськрайонного суду Донецької області, за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 5, та Артемівської місцевої прокуратури Донецької області (або правонаступника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області) за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 5, наступного тексту спростування: «На виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області (№ рішення та його дата) повідомляю, що 02 лютого 2021 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає: АДРЕСА_1 , під час судового засідання Артемівського міськрайонного суду Донецької області у м. Бахмуті Донецької області справа № 219/12191/20, провадження № 1-кп/219/692/2021 при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження № 0001559 на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності поширив недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_2 , прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області, а саме: «він взяв хабара», «отримання ним неправомірної вигоди», «неправомірна вигода давить, потрібно відробляти», «побіжав сразу прокурор захищати, відробляти своє неправомірну вигоду», «відробка своєї неправомірної вигоди»», що не відповідає дійсності.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. від 22.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін на 10-00 годину 18 березня 2021 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

18.03.2021 року ухвалою суду, постановленою на місці, судове засідання відкладено на 09-00 годину 16 квітня 2021 року у зв`язку з неотриманням відповідачем копії позовної заяви.

05.04.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позову заяву, згідно якого він просить: 1) відмовити у задоволенні позовних вимог; 2) стягнути з позивача судові витрати, понесені ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом справи № 219/1080/21 у попередньому розмірі 55000,00 грн.; 3) залишити ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн.; 4) продовжити відповідачу строк для надання відзиву проти позову у частині подання заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими ОСОБА_1 не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, які не знайшли свого відображення у цьому відзиві з причин невиконання ОСОБА_2 вимог ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України щодо подання усіх доказів в додатках до позовної заяви.

12.04.2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій він просить відмовити ОСОБА_1 у його вимогах, викладених у відзиві на позовну заяву про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

16.04.2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання (заяву), у яких він просить: 1) залишити без розгляду та повернути ОСОБА_2 клопотання про витребування доказів; 2) вжити до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу шляхом постановлення ухвали про стягнення в дохід державного бюджету штрафу у сумі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв`язку з невиконанням процесуальних обов`язків учасника справи у зв`язку з неподанням до суду доказів, а також поданням до суду клопотання про витребування доказів, яке не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, а також про неповідомлення суду про неможливість подання доказів у встановлений законом строк в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 83 ЦПК України.

Ухвалою суду від 16.04.2021 року задоволено клопотання позивача та витребувано докази у справі, а саме з матеріалів справи № 219/12191/20 (провадження № 1-кп/219/692/2021): копії технічного запису судового засідання від 02.02.2021 року; копії ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2021 року про відмову у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_1 про відвід прокурора ОСОБА_2.

Крім того, ухвалою суду від 16.04.2021 року задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та прийнято рішення про розгляд даної справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 13-00 годину 11 червня 2021 року.

20.04.2021 року ухвалою суду виправлено описку у першому абзаці описової частини та третьому абзаці мотивувальної частини ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.04.2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації і вважати вірним у тексті ухвали вид судового рішення Верхового Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 465/2018/17, на який посилався відповідач та суд, як постанова, замість помилково зазначеного - ухвала.

Крім того, 20.04.2021 року до суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення щодо дій головуючого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. при розгляді клопотання про витребування доказів від 08.02.2021 року ОСОБА_2 та заперечень проти клопотання про витребування доказів від 15.04.2021 року ОСОБА_1 у справі № 219/1080/21 у частині порушення вимог ч. 3 ст. 44 і у частині задоволення клопотання про витребування доказів з порушенням імперативних вимог ч. 4 ст. 183 ЦПК щодо обов`язку повернути без розгляду клопотання, яке не відповідає вимогам ч. 4 ст. 83, ч. 2 ст. 84 та ч. 1 і 2 ст. 183 ЦПК, щодо невиконання головуючим вимог ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 259 та п. 2 та 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК при постановленні ухвали про задоволення клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів та п. 2 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 6 ЦПК щодо рівності усіх учасників судового процесу, просив постановити відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 11.06.2021 року заперечення відповідача ОСОБА_1 на дії головуючого під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації відхилені.

Крім того, ухвалою суду від 11.06.2021 року задоволено клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим відкладено підготовче судове засідання на 09-00 годину 02 липня 2021 року.

02.07.2021 року до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_1 щодо дій головуючого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. при розгляді клопотання про витребування доказів від 08.02.2021 року ОСОБА_2 та заперечень проти клопотання про витребування доказів від 15.04.2021 року ОСОБА_1 у справі № 219/1080/21 у частині порушення вимог ч. 4 ст. 43, ч. 3 ст. 44, п. 10 ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 222 ЦПК України у частині не розгляду клопотання про вжиття заходів процесуального примусу до ОСОБА_2 та п. 2 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 6 ЦПК України щодо рівності усіх учасників судового процесу та постановити відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року прийнято заперечення відповідача на дії головуючого при розгляді клопотання про витребування доказів від 08.02.2021 року ОСОБА_2 та заперечень проти клопотання про витребування доказів від 15.04.2021 року ОСОБА_1 у справі № 219/1080/21 у частині порушення вимог ч. 4 ст. 43, ч. 3 ст. 44, п. 10 ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 222 ЦПК України у частині не розгляду клопотання про вжиття заходів процесуального примусу до ОСОБА_2 ; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування до позивача заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами.

Крім того, ухвалою суду від 02.07.2021 року, постановленою на місці, відкладено підготовче судове засідання відкладено на 10-00 годину 28 липня 2021 року за клопотанням відповідача у зв`язку з його зайнятістю у іншому процесі.

05.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (продовження), у якому відповідач просить: 1) відмовити у задоволенні позовних вимог; 2) стягнути з позивача судові витрати, понесені ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом справи № 219/1080/21 у попередньому розмірі 55000,00 грн.; 3) залишити ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн.; 4) продовжити відповідачу строк для надсилання позивачу копії цього відзиву листом з описом вкладення та надання суду доказів надсилання такого відзиву листом з описом вкладення ОСОБА_2

28.07.2021 року підготовче судове засідання відкладено на 10-00 годину 20 серпня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі.

20.08.2021 року ухвалою суду, постановленою на місці, за клопотанням позивача для надання йому часу для ознайомлення з додатковим відзивом відповідача на позовну заяву підготовче судове засідання відкладено на 15-30 годину 22 вересня 2021 року.

22.09.2021 року ухвалою суду, постановленою на місці, підготовче судове засіданні відкладено на 10-00 годину 28 жовтня 2021 року за клопотанням відповідача.

28.10.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою і призначено справу до судового розгляду по суті на 14-00 годину 25 листопада 2021 року. Крім того, визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_2 у даній цивільній справі для дачі особистих пояснень щодо заявлених позовних вимог до Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 14-00 годину 25 листопада 2021 року.

25.11.2021 року судове засідання відкладено на 14-30 годину 21 грудня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

21.12.2021 року судове засідання відкладено на 11-30 годину 13 січня 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі.

В ході судового розгляду цивільної справи 21.02.2022 року здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи у зв`язку з відпусткою по вагітності та пологам судді Конопленко О.С. та згідно п. 6.16 засад використання АСДС та передано для розгляду судді Худіній О.О.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Худіної О.О. від 21.02.2022 року відведено суддю Артемівського міськрайонного суду Донецької області Худіну О.О. від розгляду справи № 219/2080/21 (провадження № 2/219/152/2022) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, а справу передано до канцелярії суду для визначення складу суду у встановленому порядку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022 року згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2022 року судді Худіної О.О. про відвід судді та згідно п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу передано для розгляду судді Фроловій Н.М.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Фролової Н.М. від 22.02.2022 року, прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10-00 годину 22 березня 2022 року. 22.03.2022 року судовий розгляд справи не відбувався у зв`язку із об`єктивними обставинами, пов`язаними із воєнним станом.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 12.12.2022 року справу передано головуючому судді Фроловій Н.М. для продовження розгляду.

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2022 року, прийнято до провадження Дружківського міського суду Донецької області в особі головуючого судді Фролової Н.М. цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10-00 годину 09 лютого 2023 року, яке відбудеться в приміщенні Дружківського міського суду Донецької області (84200, Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, буд.45). Визнано обов`язковою явку до судового засідання позивача ОСОБА_2 для дачі особистих пояснень.

Зазначена ухвала була направлена, позивачу на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка доставлена йому 15.12.2022 р. о 13:54:31, відповідачу ОСОБА_1 на електронні адреси « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - доставлена 15.12.2022 р. о 13:54:36 годині, « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - доставлена 15.12.2022 р. о 14:26:24 годині, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Позивач ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце розгляду справи на 11-00 годину 09.02.2023 р. шляхом направлення йому судової повістки про виклик на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена ним особисто в позовній заяві та отримана ним 22.12.2022 р о 9:22:17 год.

09.02.2023 р. судове засідання було відкладено до 11-00 години 22.03.2023 року у зв`язку із неявкою позивача, явка якого була визнана судом обов`язковою.

Позивач ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце розгляду справи на 11-00 годину 22.03.2023 р. шляхом направлення йому судової повістки про виклик на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена ним особисто в позовній заяві та отримана ним 09.02.2023 р о 18:35:15 год. Тобто, можна припустити, що зазначаючи свою електронну адресу в позовній заяві, позивач бажає, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом, що в свою чергу покладає на нього обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Будь-яких заяв про зміну свого місця проживання позивач суду не надавав, з метою недопущення порушення прав позивача, останній також повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади Дружківського міського суду Донецької області, в якому також зазначено про зобов`язання прибути до суду, в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити суд, роз`яснено право про можливість брати участь в режимі відеоконференції з іншого суду або з використанням власних технічних засобів, роз`яснені наслідки неявки в судове засідання передбачені ст.223 ЦПК України.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22.03.2023 р. позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації залишено без розгляду.

Мотивуючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що згідно п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Це право стосується не лише позивачів, які вправі самостійно розпоряджатися наданими їм законом процесуальними правами, але й і відповідачів, які змушені витрачати свій час та кошти для захисту проти вимог позивача у суді.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Незважаючи на визнання явки позивача обов`язковою для дачі особистих пояснень, в судове засідання повторно не з`явився позивач, раніше подана заява (а.с. 106) про розгляд справи без його участі є непереконливою, після визнання його явки до суду обов`язковою, заяв про розгляд справи без його участі не надходило, його неявка перешкоджає встановленню об`єктивних обставин та вирішенню спору у цій справі, оскільки викладення обставин позову та відповіді на відзив є суперечливими та незрозумілими, зокрема, в частині того, чи порушені його особисті майнові права як фізичної особи чи прокурора, тому суд виходячи з вимог п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України позовну заяву залишив без розгляду.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21) вказано, що ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат.

Таким чином, питання про розподіл між сторонами судових витрат суд може вирішити як в ухвалі про залишення позову без розгляду, так і в ухвалі окремо з питання про такий розподіл, зокрема про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини шостої статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 02 листопада 2022 року у справі №440/296/19; від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Суд вказує, що необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Відповідач у своїй заяві стверджує, що в ході судового розгляду цієї справи сторона позивача ухилилася від виконання свого процесуального обов`язку щодо участі в судових засіданнях, явка якого ухвалою суду була визнана обов`язковою.

Тому, суд вважає, що доводи відповідача щодо необґрунтованості дій позивача щодо повторної неявки у судове засідання, явка якого визнана судом обов`язковою, є слушними та підтвердженими, необґрунтованість дій позивача полягає у його бездіяльності, яка пов`язання з неявкою до судового засідання.

З врахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК та з врахуванням положень ст.19, 26, 27 та 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» сторонами по Договору від 15 березня 2021 року було узгоджено усі істотні умови договору та визначено розмір гонорару адвоката за надану правничу допомогу у розмірі 25 (двадцяти п`яти) тисяч гривень у фіксованому розмірі та порядок його сплати, який визначено сторонами у Додатковій угоді № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 15 березня 2021 року.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17 від 23 грудня 2021 року, № 329/766/18 від 10 листопада 2021 року, № 178/1522/18 від 01 вересня 2021 року.

Гонорар адвоката є однієї з головних складових витрат на правничу правову допомогу.

Так, у постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19 від 7 липня 2021 року, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У постанові Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 від 09 грудня 2021 року Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Верховний Суд зазначає про те, що визначення сторонами у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення гонорару у відсотковому відношенні до певної грошової суми відповідає такій формі обчислення гонорару як фіксований розмір. При такому порядку обчислення гонорару фактична кількість витраченого адвокатом часу на надання послуг клієнту не має значення, а у підсумку визначається саме чітка фіксована грошова сума.

Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерій (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення не співмірності витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо не співмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію не співмірності заявленого розміру витрат.

Враховуючи, що клопотання позивача щодо не співмірності заявлених відповідачем суми судових витрат на професійну правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт до суду не надходило, то питання зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу судом не вирішується.

До заяви відповідачем було долучено наступні документи, які підтверджують здійснені ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката:

- Договір про надання правничої допомоги від 15.03.2021 р. укладений між адвокатом Мукомел Людмилою Андріївною та ОСОБА_1; згідно п.4.3 якого, сума гонорару є фіксованою сумою і не залежить від обсягів наданої допомоги і витраченого часу та становить 25000,00 грн. Строки та порядок оплати гонорару адвокату встановлюється сторонами за домовленістю, викладеній в додатковій угоді до цього Договору, яка є невід`ємною частиною цього Договору і яка набирає чинності після погодження сторонами усіх істотних умов, які сторони вважатимуть необхідними та обов`язковими, та її підписання сторонами до Договору;

- Копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Мукомел Л.А.;

- Додаткова угода №1 від 08.04.2022 р., укладена між адвокатом Мукомел Людмилою Андріївною та ОСОБА_1 ;

Акти №1 від 04.04.2021 р., № 2 від 08.04.2022 р., №3 від 20.03.2023 р. прийому передачі наданих послуг (виконання робіт) до Договору про надання правничої допомоги від 15.03.2021 р., в яких викладені наступні надані послуги, зокрема: ознайомлення з матеріалами справи у фотокопіях: 15 березня 2021 року з 18.00 до 19.00 - 01 год. 00 хв.; дослідження практики та висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, Верховного суду України, Конституційного суду України, Європейського суду з прав людини у справах щодо захисту честі, гідності та ділової репутації в мережі інтернет на сайті Судової влади України, на сайті www.precedent.ua та інших інформаційних ресурсах у мережі інтернет: 16 березня 2021 року з 16.00 до 18.00 - 02 год. 00 хв., 17 березня 2021 року з 15.15 до 17.00 - 01 год. 45 хв.; складання відзиву на позовну заяву у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 17 березня 2021 року з 17.15 до 19.00 - 01 год. 45 хв.; 19 березня 2021 року з 16.15 до 19.00 - 02 год. 45 хв.; 20 березня 2021 року з 12.00 до 18.00 - 06 год. 00 хв.; 25 березня 2021 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; 26 березня 2021 року з 16.00 до 19.00 - 03 год. 00 хв.; 02 квітня 2021 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; 03 квітня 2021 року з 12.00 до 16.00 - 04 год. 00 хв.; відзив на позовну заяву у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 33 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; складання заперечень на клопотання про витребування доказів позивача у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 13 квітня 2021 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; заперечення на клопотання про витребування доказів позивача у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 05 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; роз`яснення клієнту порушень судом вимог ЦПК у частині розгляду справи у порядку спрощеного провадження та обов`язковість подання заперечень з цього приводу та клопотання про розгляд справи у порядку загального провадження: 13 квітня 2021 року з 19.00 до 19.30 - 00 год. 30 хв.; вивчення відповіді на відзив позивача від 10 квітня 2021 року у справі № 219/1080/21: 17 квітня 2021 року з 19.00 до 19.30 - 00 год. 30 хв.; складання заперечень щодо дій головуючого у справі № 219/1080/21 18 квітня 2021 року з 17.00 до 19.30 - 02 год. 30 хв.; заперечення щодо дій головуючого по клопотанню про витребування доказів та заперечення щодо витребування доказів у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 04 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; вивчення доказів у справі, надісланих Клієнтом у вигляді відеофайлу та копії ухвали у справі № 219/12191/20 від 02 лютого 2021 року: 18 червня 2021 року з 17.00 до 19.30 - 02 год. 30 хв.; складання відзиву на позовну заяву (продовження) у справі № 219/1080/21 01 липня 2021 року з 17.00 до 20.00 - 03 год. 00 хв.: відзив на позовну заяву (продовження) у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 04 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; складання заяви про відвід головуючого у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 28 січня 2023 року з 15.00 до 19.00 - 04 год. 00 хв.; заява про відвід головуючого у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 09 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд; складання додаткових пояснень у справі № 219/1080/21 та передача його клієнту: 31 січня 2023 року з 16.00 до 19.00 - 03 год. 00 хв.; додаткові пояснення у справі № 219/1080/21 у вигляді друкованого тексту у текстовому файлі у форматі Word на 04 аркушах у нестандартному форматуванні з можливістю копіювання тексту для подання відзиву до суду через Електронний суд;

-Копію квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 20.03.2023 року з якого вбачається, що прийнято від ОСОБА_1 суму правової допомоги 25000,00 грн (адвокат Мукомел Л.А.).

З огляду на зазначене відповідачем доведено здійснення ним витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 25000,00 гривень.

Враховуючи викладене вище, суд вбачає підстави для стягнення з позивача понесених відповідачем на здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката пов`язаних з розглядом справи №219/1080/21 в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, на підставі ст.141, ст.142 ЦПК України, у зв`язку із чим заяву відповідача слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 260, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, - задовольнити.

Стягнути з позивача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) компенсацію здійснених ним витрат пов`язаних з розглядом справи №219/1080/21 в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Встановити строк для ознайомлення з повним текстом ухвали - 31 березня 2023 року.

Головуючий суддя Н.М. Фролова