КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2789/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Бабич Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Ольшевський П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні бабусі з онукою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року,

встановив:

у листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їй способи участі у вихованні дитини, посилаючись на те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з онукою.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року позов було задоволено частково.

Визначено способи участі позивача у спілкуванні та вихованні з малолітньою онукою, а саме щороку кожного лютого, травня, листопада:

- кожного робочого дня тижня з понеділка по п`ятницю після завершення уроків в шкільному навчальному закладі протягом навчального року (з врахуванням гуртків та музичних занять) до 19:00 години вечора;

- після завершення навчання в шкільному навчальному закладі (з врахуванням гуртків та музичних занять), кожного вівторка та четверга до 09.00 годин ранку, відповідно середи та п`ятниці, і з 19:00 години неділі до 09:00 години понеділка;

- 21 день спільного відпочинку в літній період;

- 7 днів спільного відпочинку під час осінніх шкільних канікул.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_3 та надавати дитину ОСОБА_1 у встановлені судом дні, години та періоди.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив залишити апеляційну каргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх представників, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_3 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою її сина - ОСОБА_2 та її онукою, проживає разом з матір`ю після розірвання шлюбу між батьками. Позивач має бажання та можливість брати участь у вихованні дитини, забезпечувати її всесторонній розвиток, та організовувати подорожі до інших країн. Однак матір дитини з осені 2018 року стала чинити перешкоди їй у спілкуванні з дитиною, не надала дозволу на виїзд за кордон, відхиляє її прохання щодо спілкування з онукою, уникає зустрічей та стверджує, що не бажає зустрічей дочки з бабою. У зв`язку з цим позивач просила: зобов`язати ОСОБА_2 , не чинити перешкоди у спілкуванні з онукою в тому числі засобами електронного зв`язку, визначити способи її участі у спілкуванні та вихованні онуки наступним чином: кожного року лютого, травня та листопада місяця з понеділка по п`ятницю вона забирає ОСОБА_3 зі шкоди без супроводу батьків та супроводжує на додаткові гуртки або місця проживання дитини або до свого місця проживання в залежності від відновленого графіку дня дитини та графіку зустрічей, ОСОБА_3 перебуває за її місцем проживання без супроводу батьків або інших осіб зі сторони матері з ночівлею за місцем проживання баби, з 13.30 після завершення навчання в школі кожного вівторка і до 08.45 середи позивач веде дитину до школи, з 13.30 кожного четверга до 08.45 п`ятниці позивач веде дитину до школи, з 08.00 кожної неділі позивач забирає дитину у батька ОСОБА_2 до 08.45 кожного понеділка, позивач самостійно веде дитину до школи. Протягом 7 днів підряд у період шкільних осінніх канікул позивач подорожує Україною з ОСОБА_3 , під час зимових канікул ОСОБА_3 в супроводі батька та без супроводу матері прибуває у Федеративну Республіку Німеччину на сім днів підряд під час святкування нового року та Різдва, під час літніх шкільних канікул в період з 1 по 25 серпня позивач з ОСОБА_3 відпочивають за кордоном та на території України без супроводу матері або інших осіб зі сторони матері, під час літніх канікул ОСОБА_3 в період з 01 по 31 липня прилітає до ОСОБА_1 в супроводі батька на період до трьох тижнів. Також позивач просила зобов`язати ОСОБА_2 надавати дитину позивачу у встановлені дні, години та періоди, зобов`язати ОСОБА_2 надавати дозвіл на виїзд ОСОБА_3 за кордон без супроводу матері та інших осіб зі сторони матері.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року позов було задоволено частково.

Визначено способи участі позивача у спілкуванні та вихованні з малолітньою онукою, а саме щороку кожного лютого, травня, листопада:

- кожного робочого дня тижня з понеділка по п`ятницю після завершення уроків в шкільному навчальному закладі протягом навчального року (з врахуванням гуртків та музичних занять) до 19:00 години вечора;

- після завершення навчання в шкільному навчальному закладі (з врахуванням гуртків та музичних занять), кожного вівторка та четверга до 09.00 годин ранку, відповідно середи та п`ятниці, і з 19:00 години неділі до 09:00 години понеділка;

- 21 день спільного відпочинку в літній період;

- 7 днів спільного відпочинку під час осінніх шкільних канікул.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_3 та надавати дитину ОСОБА_1 у встановлені судом дні, години та періоди.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в саме такий спосіб будуть враховані інтереси дитини, який не порушує режиму дня та навчання, не порушує нормального, звичного для дитини середовища, не заважає нормальному існуванню, та узгоджується з Висновком органу опіки та піклування.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В ч. 1 ст. 264 ЦПК України закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази, на їх підтвердження.

В даному випадку, судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано чи чинить ОСОБА_2 перешкоди позивачу у спілкуванні з онукою, не дозволяє їм бачитись та брати участь у її вихованні.

Визначаючи графік для участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, суд першої інстанції зазначив, що оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька, є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав.

Одночасно судом в рішенні було зроблено висновок, що у позивача відповідно до положень сімейного законодавства відсутні перешкоди для реалізації її права на участь у вихованні неповнолітньої онуки. Також суд відмовляючи в задоволенні вимоги про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без супроводу матері, зазначив, що право позивача на даний час не порушено.

Вказаний висновок суперечить загальному висновку суду щодо необхідності встановлення позивачу графіку участі у вихованні та спілкуванні з онукою.

Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Та обставина, що позивач лише періодично перебуває в Україні, а тому бажає максимально проводити час з онукою, та фактично змінювати її місце проживання на цей період, не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

В ч. 1 ст. 19 ЦПК України закріплено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку позивач стверджувала, що відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні онуки ОСОБА_3 . Оскільки вона постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина, то в місяці її приїзду - лютий, травень та листопад вона хоче мати максимальний час для спілкування з онукою, із забезпеченням її ночівлі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також хоче забезпечити можливість спільного відпочинку з дитиною як в межах України, так і за кордоном.

Водночас, звертаючись до суду з позовом в листопаді 2021 року, позивач вказувала, що у 2019 та 2020 роках влаштовувала свята для онуки, приводила та забирала її з Центру раннього розвитку «Бджілка», у 2021 році спільно відпочивала з онукою в оздоровчому санаторії «Конча-Заспа». Після відкриття провадження по справі, відповідач надала до справи копію Заяви на ім`я директора закладу освіти за 2020 та 2021 рік, в яких зазначено, що дитину зі школи може забирати ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена згода ОСОБА_2 на виїзд доньки до Федеративної Республіки Німеччина в супроводі батька від 30.10.2021. Також сторони в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції визнали, що ОСОБА_3 протягом 3 місяців з грудня 2022 року по лютий 2023 року перебувала у Федеративній Республіці Німеччина.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

В даній справі Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією 17.02.2022 було надано Висновок про вирішення питання щодо участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_5 . У Висновку зазначається, що матір дитини ОСОБА_2 не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні дочки з бабою, але між ними є непорозуміння щодо зміни графіку розпорядку дня, раціону харчування та загартовування дитини, а тому вона заперечує лише щодо ночівлі дитини за місцем проживання баби.

Отже, вказаний висновок органу опіки та піклування не враховує всі фактичні обставини, що мають істотне значення, а саме - факт чинення перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_3 , а тому у суду першої інстанції не було підстав погоджуватись з ним.

Крім того, ще до розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року, 30.11.2019 між ними було укладено Договір про спільне виховання та утримання дочки ОСОБА_3 . В умовах вказаного договору батьки визначили, хто має право забирати дитину з навчального закладу, зобов`язання повертати дитину в день забирання на першу вимогу одного з батьків, умови перебування дитини у батька один вихідний день та за домовленістю один день у робочі дні, до досягнення дитиною 12 років батько зобов`язувався не залишати дитину під нагляд будь-яких інших людей, навіть близьких родичів без попереднього погодження з матір`ю дитини. Також між батьками було обумовлено порядок та терміни подорожей з дитиною та визначено, що батьки домовились під час таких подорожей до досягнення дитиною 12 років не залишати дитину під нагляд будь-яких інших людей, в тому числі близьких родичів.

Враховуючи викладене вище, встановлення окремого графіку для ОСОБА_1 щодо порядку спілкування та участі у вихованні онуки, суперечить умовам укладеного між батьками Договору.

В ч. 1 ст. 376 ЦПК України передбачено підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні бабусі з онукою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 086 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2023 року.

Головуючий

Судді