ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниця Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Боштенка В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2022 року, ухваленого суддею Сініциним Е.М., у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

в с т а н о в и л а :

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення грошової суми, що складається з вартості втраченого автомобіля, який був предметом договору фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, який Октябрським районним судом м. Полтави у справі 554/10131/18 визнано нікчемним та застосовано реституцію.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 23 грудня 2015 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави визнано недійсним, з ПАТ «Акцент-Банк» стягнуто на користь ОСОБА_1 690734,32 грн., що сплачені за договором фінансового лізингу та зобов`язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4», рік випуску 2015, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач зазначав, що на вказане рішення суду позивачем було подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду, яка задоволена частково, а саме постановою Полтавського апеляційного суду з ПАТ «Акцент-Банк» стягнуто 540438,35 грн., а також встановлено факт знищення автомобіля марки «TOYOTA» моделі «RAV4», вартість відновлювального ремонту якого перевищує ринкову вартість КТЗ.

Крім того, позивачем було подано касаційну скаргу до Верховного Суду, яку залишено без задоволення, а постанову Полтавського апеляційного суду залишено без змін.

Позивач вказував, що на момент ухвалення заочного рішення 21.09.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави по справі № 554/10131/18 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент Банк» автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4» зазначеного автомобіля вже не існувало, оскільки 07.07.2018 року його було повністю знищено.

Враховуючи викладене, АТ «Акцент-Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі: 643870,00 грн., що складається із вартості втраченого автомобіля «TOYOTA» RAV 2.2 D-4D 6A/T», ідентифікаційний номер кузова VIN: НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, реєстраційний знак НОМЕР_1 , згідно з Висновком експерта №01/09/21 складеного 27.09.2021 року; витрати на оплату судового експерта в розмірі 3 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 44000 грн. а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 9658,05 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2022 року у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за втрачений автомобіль відмовлено.

З цим рішенням не погодився позивач АТ «Акцент-Банк» та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в основу оскаржуваного рішення покладені обставини, які суд встановив на підставі нових пояснень ОСОБА_1 під час перегляду заочного рішення суду у справі № 554/10131/18, постанови апеляційного суду від 10.08.2020 та постанови Верховного Суду.

У постанові апеляційного суду у справі 554/10987/21 чітко та зрозуміло зазначено, ким та за що саме сплачені грошові кошти за нікчемним договором, кому саме їх необхідно повернути та в якій кількості.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , відповідачку ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи: Національний Банк України в особі Смолій Якова Васильовича, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровської області в особі Сіровської Ванди Миколаївни, ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» в особі Голови правління Клименка Петра Олександровича, про захист прав позивачів, в якій просила визнати дії ПАТ «Акцент Банку» протиправними, визнати заяву про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу недійсною, а договір фінансового лізингу нікчемним, застосувати наслідки недійсності до нікчемного договору між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 , зобов`язати ПАТ «Акцент-Банк» виплатити різницю коштів сплачених ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» за автомобіль як наслідок недійсності нікчемного договору фінансового лізингу.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2019 року у цивільній справі №554/10131/18, провадження №2/554/167/2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково та визнано недійсним договір фінансового лізингу №АВ00А-50130076 від 23.12.2015, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк», стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором фінансового лізингу 690734,32 гривні, зобов`язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» предмет лізингу автомобіль марки «TOYOTA» модель RAV4, рік випуску 2015, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В інших позовних вимогах відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 10-19).

Вказаним рішенням суду від 21.02.2019 року у справі №554/10131/18, провадження №2/554/167/2019 встановлено, що ОСОБА_1 сплатила повну суму вартості автомобіля у розмірі 850000,00 гривень, а також суму 690734,32 гривні за користування предметом лізингу. Автомобіль був застрахований на повну суму його вартості 850000,00 гривень в СК «Інгосстрах». У зв`язку з ДТП 19.07.2018 року було складено страховий акт і згідно платіжного доручення №1031011 від 23.07.2018 року ПрАТ «Страхова компанія» Інгосстрах» виплатила ПАТ «Акцент-Банк» страхове відшкодування в сумі 144146,52 гривні.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.08.2020 року у вказаній справі апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» задоволено частково. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2019 року змінено в частині стягнення з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачених за договором фінансового лізингу 690734,32 грн, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором фінансового лізингу кошти у розмірі 540438,35 грн.

Постановою Верховного Суду від 09.06.2021 р. постанова Полтавського апеляційного суду від 10.08.2021 року залишена без змін.

Апеляційним судом при розгляді вказаної справи встановлено, що ОСОБА_1 сплатила суму у розмірі 690734,32 гривні за користування предметом лізингу відповідно до Додатку №2 Договору фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, який містить розділ «Винагорода за користування предметом лізингу» (що складає 31% на рік). ОСОБА_1 користувалася автомобілем з 23.12.2015 року по 07.07.2018 року, коли предмет лізингу було повністю знищено. Отже сума винагороди за користування предметом лізингу за період його використання складає 150295,97 гривень. На підставі чого суд дійшов висновку про зменшення суми повернення позивачці, що була сплачена ОСОБА_1 за користування предметом лізингу з 690734,32 гривні до 540438,35 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за втрачений автомобіль, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Згідно з ч.1,2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.5 ст, 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд першої інстанції встановив, і з цим погоджується колегія суддів, що предметом позову в справі №554/10131/18 між іншим була сума винагороди за користування предметом лізингу, а не стягнення грошових коштів з Банку за предмет лізингу.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.08.2020 року (провадження №22-ц/814/1716/20) рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2019 року (провадження №2/554/167/2019) в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» предмет лізингу автомобіль, залишено без змін.

Суд першої інстанції встановив, що в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/10131/18 від 21.02.2019 року та у постанові Полтавського апеляційного суду від 10.08.2020 року предметом розгляду був Договір фінансового лізингу номером № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, який визнаний недійсним, застосована реституція та зобов`язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» предмет лізингу - автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4», рік випуску 2015, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Цим рішенням суд застосував реституцію для стягнення грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» за користування предметом лізингу, та з власної ініціативи, на підставі ч.5 ст.216 ЦК України, вийшов за межі позовних вимог та застосував реституцію до предмету лізингу - автомобіля. Проте не застосував реституцію до грошових коштів у розмірі 850000,00 гривень, що були сплачені ОСОБА_1 за вказаний автомобіль.

Відповідачкою доведено, що на вимогу позивача ПАТ «Акцент-Банк» вона сплатила грошові кошти у розмірі повної вартості автомобіля вже після події ДТП 07.07.2018 року по 17.10.2018 року. Таким чином ОСОБА_1 отримала право власності на автомобіль, а ПАТ «Акцент-Банк» отримав гроші за предмет лізингу.

Зазначене підтверджується випискою «Акцент-Банку» з 08.02.2016 по 29.10.2018 року та довідкою від 29.10.2018 року №КТSВ-RН77-ЕD8Е-6LDР про те, що заборгованості по кредитному договору за номером № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року немає. Дата закриття кредиту 17.10.2018. Крім того до повного погашення фінансового лізингу власником був ПАТ «Акцент-Банк», а після повної виплати ОСОБА_1 .

Згідно Договору купівлі-продажу автомобіля від 03.11.2018 року, що раніше був предметом лізингу, власником є саме ОСОБА_1 , а не ПАТ «Акцент-Банк», що підтверджує відсутність спору між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 .

Оскільки Банк отримав гроші за автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4» в повному обсязі від відповідачки ОСОБА_1 , то автомобіль не є втраченим для АТ «Акцент-Банк», тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 вартості втраченого автомобіля «TOYOTA» RAV 2.2 D-4D 6A/T», ідентифікаційний номер кузова VIN: НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, реєстраційний знак НОМЕР_3 у розмірі 643870,00 гривень відсутні.

Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що на момент ухвалення заочного рішення 21.02.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави по справі №554/10131/18 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» автомобіль марки «TOYOTA», модель «RAV4», зазначеного автомобіля вже не існувало, оскільки 07.07.2018 р. автомобіль марки «TOYOTA», модель «RAV4» було повністю знищено, тому просить стягнути з ОСОБА_1 суму в розмірі 643870,00 гривень, що складається із вартості втраченого автомобіля станом на 21.02.2019 року, про що зазначено в висновку експерта №01/09/21 від 27.09.2021 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2019 року по справі №554/10131/18 були встановлені обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.07.2018 року, за участю автомобіля «TOYOTA» RAV 2.2 D-4D 6A/T», ідентифікаційний номер кузова VIN: НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, реєстраційний знак НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_1 , внаслідок якої вказаний автомобіль був повністю знищений, тому суд зобов`язав ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» автомобіль в стані після ДТП.

Суд першої інстанції правильно послався на те, і з цим погоджується колегія суддів, що для з`ясування, в якому стані повинен бути повернений автомобіль, позивачу необхідно було звернутися до суду з заявою про роз`яснення судового рішення на підставі ст.371 ЦПК України.

Вказаним рішенням суд зобов`язав повернути транспортний засіб, а не гроші за нього, тоді як АТ «Акцент Банк» звертається з вимогами про відшкодування вартості автомобіля.

Згідно ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи, що 03 листопада 2018 року ОСОБА_1 , як законний власник транспортного засобу здійснила його продаж, виконання рішення суду неможливо, то позивач повинен був звернутися до суду з вимогами про зміну способу виконання судового рішення, яким зобов`язано повернути автомобіль.

Сторони не оспорювали, що 07.07.2018 року автомобіль був знищений, що підпадає про страховий випадок.

Позивач просить стягнути з відповідачки 643870,00 гривень на підставі висновку експерта №01/09/21 від 27.09.2021 року, в якому зазначено, що ринкова вартість ідентичного колісного транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA» RAV D-4D 6A/T», ідентифікаційний номер кузова VIN: НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_4 ; код моделі АLА49L АNТМХХ(0Z), станом на 21.02.2019 року, може становити 643870,00 гривень (а.с. 23-31).

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку вказаному висновку експерта, пославшись на те, що він не є належним і допустимим доказом, оскільки експерт міг вказати ринкову вартість ідентичного колісного транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA» RAV D-4D 6A/T», код моделі АLА49L АNТМХХ(0Z), проте він позбавлений можливості встановлювати вартість автомобіля з ідентифікаційним номером кузова VIN: НОМЕР_2 та номером двигуна НОМЕР_4 .

Позивачем не обґрунтовано належним чином вартість автомобіля, який знищено.

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за втрачений автомобіль безпідставні і необґрунтовані, та відмовив у задоволенні вимог банку.

Апеляційним судом з метою перевірки обставин справи та доводів апеляційної скарги зобов`язано позивача АТ «Акцент-Банк» надати інформацію про суму страхового відшкодування, яка надійшла від страхової компанії за договором фінансового лізингу №АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, та згідно наданої позивачем довідки вказана сума становить 168215,00 грн, з яких за страховим актом від 19.07.2018 р. сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 144146 грн.

Разом з тим, як вбачається з висновку про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA» RAV 2.2 D-4D 6A/T», ідентифікаційний номер кузова VIN: НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, реєстраційний знак НОМЕР_3 , виконаною ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» № 452 від 25.07.2018 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 681725,532 грн., та перевищує ринкову вартість досліджуваного КТЗ, яка становить 611122,00 грн. (а.с. 51-52-96).

Доводи апеляційної скарги позивача АТ «Акцент Банк», які фактично дублюють обґрунтування позову, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому не заслуговують на увагу колегії суддів.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дослідив надані сторонами докази, яким надав правильну правову оцінку та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк».

Рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук