КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5703/2023
справа №757/1674/23-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Ященко Інни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києві від 16 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої руйнуванням житла,-

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Ященко І.О., звернулись до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої руйнуванням житла.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої руйнуванням житла, передано на розгляд до Васильківського районного суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Ященко І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд неправомірно послався та застосував приписи пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», оскільки в позові не ставиться питання про право на нерухоме майно, а йдеться про шкоду завдану руйнуванням майна.

Звертає увагу, що предметом спору є стягнення компенсації за руйнування квартири, а не безпосередньо нерухоме майно. Відтак норми закону виключної підсудності не можуть бути застосовані в цій справі.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що позов пред`явлено з приводу нерухомого майна, відтак, з урахуванням положень частини 17 статті 28, частини 1 статті 30 ЦПК України позивачі наділені правом подачі позову або за місцем знаходження майна, або за місцем проживання чи перебування позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статі 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 17 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Разом з цим, частиною 1 статті 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з пунктом 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (далі - Постанова) перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК України 2004 року) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Пунктом 42 Постанови судам роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України 2004 року). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Звернувшись до суду, позивачі просили суд стягнути компенсацію шкоди від руйнування майна (квартири АДРЕСА_1 ) внаслідок скоєння злочинів під час проведення у м. Золоте Луганської області антитерористичної операції, неправомірних дій та бездіяльності органів державної влади та правоохоронних органів.

Аналіз позовної заяви та її вимог дозволяє зробити висновок, що пред`явлений позов стосується відшкодування шкоди, внаслідок руйнування нерухомого майна, тобто спір щодо відшкодування шкоди виник з приводу нерухомого майна.

Доводи скаржника в тій частині, що спір виник не з приводу прав на нерухоме майно, відтак правила виключної підсудності на цей спір не розповсюджуються, відхиляються колегією суддів, оскільки статтею 30 ЦПК України унормовані правила виключної підсудності, якими не визначено спори лише щодо прав на нерухоме майно, а визначено спори, що виникли з приводу нерухомого майна. Тобто, в таких спорах право на нерухоме майно може не оспорюватись, проте матеріально-правова виникла саме з приводу нерухомого майна.

Спір щодо відшкодування шкоди виник внаслідок руйнування нерухомого майна (квартири), відтак є таким, до якого застосовуються правила статті 30 ЦПК України.

Частиною 17 статті 28 ЦПК України позивачі у цій справі наділені правом подачі позову також за місцем проживання чи перебування.

Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції, що позивачі у цій справі наділені правом подачі позову або за місцем знаходження майна, або за місцем проживання чи перебування позивача, а звернення до суду за місцем розташування відповідача є порушенням правил підсудності.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ященко Інни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києві від 16 січня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без повідомлення ( виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова