Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3532/22
Провадження № 2/711/528/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок Російської агресії в період воєнного стану,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок Російської агресії в період воєнного стану.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2022 року відкрито провадження у справі та розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. По справі призначено підготовче судове засідання та сторонам наданий строк для подачі заяв по суті позову.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.02.2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/3532/22 за позовом ОСОБА_1 до Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок Російської агресії в період воєнного стану та призначено цивільну справу № 711/3532/22 до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 повторно не з`явилась, хоча судом неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи. Стороною позивачки на час розгляду справи не надано до суду жодних заяв/клопотань про можливість розгляду справи за її відсутності чи про поважність причин неявки.

У судове засідання представник відповідача - Посольства Російської Федерації в Україні не з`явився, хоча судом неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи. Про причини неявки представника відповідача суду не повідомлено. Відзив на позов не подано.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, як передбачено частиною п`ятою статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Позивачка ОСОБА_1 неодноразово та завчасно повідомлялась про призначені судові засідання по даній справі на 06.10.2022 (підготовче), 24.11.2022 (підготовче), 19.12.2022 (підготовче), 25.01.2023 (підготовче), 21.02.2023 (підготовче), 10.03.2023 (розгляд по суті), 30.03.2023 (розгляд по суті), шляхом направлення судових повісток на її поштову адресу, яка вказана у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ). Варто зазначити, що до суду повернулися відправлення, які адресувалися позивачці, з вкладеннями (судова повістка) із довідкою Ф. 20, з відміткою поштового оператора про невручення поштового відправлення: «у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою» (рекомендоване повідомлення про дату засідання на 19.12.2022 на 16 год. 00 хв., направлене на зазначену позивачкою ОСОБА_1 в позовній заяві: АДРЕСА_1 - вручено «за довіреністю» ОСОБА_2 ), що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення позивачки належним чином. Крім того, позивачка інформувалась судом про засідання, які призначалися на вказані вище дати, шляхом направлення SMS-повідомлень на її мобільний номер телефону ( НОМЕР_1 ), який вона особисто зазначила у позовній заяві, як номер засобу зв`язку з нею, однак, відповідно до довідок, наявних у матеріалах справи, за вказаним номером телефону «абонент недоступний». Таким чином, не з`явившись у судові засідання щодо розгляду справи по суті в зазначені дати, позивачкою ОСОБА_1 не поінформовано суд про причини її неявки.

Слід також зазначити, що згідно зі ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи і, відповідно, позивачка ОСОБА_1 могла дізнатись про день, час та місце розгляду даної справи.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 до суду повторно не з`явилась, не подала заяв з належним обґрунтуванням поважності причин її неявки у судові засідання, не повідомлено і не надано заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивачки.

За таких обставин, судом визнано факти неявки позивачки ОСОБА_1 у судові засідання по справі, як такі, що відбулися без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (ч. ч. 1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», у силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 (справа № 310/12817/13) процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2020 по справі № 9901/11/19 вказала, що у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

У розумінні процесуального законодавства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

Загальнообов`язкові процесуальні правила, зокрема, викладені у ст. 223 ЦПК України, є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас, правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

За встановлених обставин, суд враховує і той факт, що причини повторної неявки позивачки ОСОБА_1 до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ст. 223 ЦПК України) направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивачка, при цьому не з`являється у призначені судові засідання.

З огляду на наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 , будучи завчасно неодноразово повідомленою про судові засідання по справі, не є заінтересованою у судовому вирішенні справи за її позовом до Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок Російської агресії в період воєнного стану, оскільки до суду не з`являється. При цьому, також слід зазначити, що Придніпровський районний суд м. Черкаси постійно працює у штатному режимі і обмежень доступу учасників справ до суду не відбувалось. Крім того, у суді наявна технічна можливість забезпечити можливість учасникам судового процесу брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Тому, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не з`явилася до Придніпровського районного суду м. Черкаси: 06.10.2022 року, 25.01.2023 року, 21.02.2023 року, 10.03.2023 року та 30.03.2023 року, заяв про розгляд справи у її відсутність чи про перенесення розгляду справи до суду не подавала і неявка позивачки перешкоджає розгляду даної справи, тому суд приходить до висновку про залишення позову ОСОБА_1 до Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок Російської агресії в період воєнного стану без розгляду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці ОСОБА_1 , що залишення її позову без розгляду не перешкоджає їй повторно звернутись до суду до того ж відповідача, про той же предмет спору та з тих же підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Посольства Російської Федерації в Україні про стягнення моральної шкоди внаслідок Російської агресії в період воєнного стану - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 31.03.2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко