Номер провадження: 22-ц/813/3204/23
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_3 ), за участі третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Юридичного Департаменту Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору інвестування недійним в частині визначення інвестора, визнання стороною договору інвестором, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності, -

встановила:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_3 ), за участі третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Юридичного Департаменту Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Несвітайло І.І. про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору інвестування недійним в частині визначення інвестора, визнання стороною договору інвестором, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з листопада 2005 року.

05.05.2007 року їх шлюб було освячено церквою, а офіційно зареєстровано 02.06.2007 року Раківською сільською радою Херсонської області. Позивачка стверджує, що за час спільного мешкання однією родиною з ОСОБА_3 , з метою покращення житлових умов, за рахунок спільних зусиль подружжя було сплачено другий платіж в розмірі 147091,67 грн. за договором про інвестування будівництва житла № 579/6-97, який був укладений 31.03.2004 року ОСОБА_3 з ТОВ «Істок-2001». Крім того, у шлюбі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було внесено 50000 грн. за будівництво гаражу № НОМЕР_1 площею 18,1 кв. м. по АДРЕСА_1 за договором про дольову участь у будівництві № 35 (Г-П). Також позивачка стверджує, що за кошти, передані їй сином ОСОБА_4 після продажу ним власної квартири, було здійснено ремонт у придбаній кв. АДРЕСА_2 . За твердженнями позивачки, ОСОБА_3 обіцяв оформити на неї - ОСОБА_1 3/4 частини кв. АДРЕСА_2 . Проте, ОСОБА_3 , оформив кв. АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 05.11.2009 року у свою власність та власність матері ОСОБА_5 , а гараж АДРЕСА_3 у свою власність на підставі свідоцтва про право власності від 04.03.2013 року.

ОСОБА_1 доводить, що спільне мешкання однією родиною з ОСОБА_3 з листопада 2005 року та вкладені нею кошти на оплату другого платежу за договором про інвестування будівництва житла № 579/6-97, вкладення коштів за рахунок її сина ОСОБА_4 у ремонт вказаної квартири, участь у оплаті 50000 грн. за придбання гаражного боксу за договором про пайову участь у будівництві № 35 (Г-П) є підставою для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією родиною, визнання частково недійсним договору про інвестування будівництва житла № 579/6-97 від 31.03.2004 року в частині зміни інвестора, визнання ОСОБА_1 інвестором, визнання придбаної квартири АДРЕСА_2 спільним сумісним майном подружжя та визнання за нею права на 3/4 частини вказаної квартири та 1/2 частину гаражного боксу. Одночасно позивачка ОСОБА_1 просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на 1/2 частину вказаної квартири, виданого на ім`я ОСОБА_5 та недійсним договір дарування від 29. 09. 2014 року, яким остання подарувала належну їй частку квартири ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на кв. АДРЕСА_2 і на гаражний бокс № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право власності: на квартиру АДРЕСА_4 від 05.11.2009 року, на гаражний бокс від 04.03.2013 року, шляхом заборони будь-яким особам укладати договори щодо відчуження вищезазначеного майна у будь-який спосіб до вирішення судом даного спору.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту кв. АДРЕСА_2 та гаражного боксу № НОМЕР_3 в буд. АДРЕСА_1 , що належали на праві власності ОСОБА_3 .

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, 24.06.2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

20.02.2023 року від ОСОБА_1 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про залучення третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог.

Сторони про розгляд справи на 21.02.2023 року були сповіщені належним чином.

20.02.2023 року від ОСОБА_1 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про перенесення слухання справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилами, передбаченими ст. ст. 43, 48 49, 175 ЦПК України, позивач самостійно визначає відповідача по справі особу, яка як на його думку порушила, не визнає його право.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 365 ЦПК України у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Тобто, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення.

Встановлено, що рішення ухвалено судом першої інстанції 27.05.2022 року.

З матеріалів справи не вбачається, яким чином вищезазначене рішення суду першої інстанції на час його постановлення впливає на права та обов`язки Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлани Леонідівни, як особи яка не приймала участі у справі.

ОСОБА_1 до її клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не додано доказів на які права чи обов`язки щодо Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. та яким чином може вплинути рішення суду першої інстанції.

Виходячи з вищевказаних встановлених на даний час обставин по справі, враховуючи вищевказані положення норм діючого процесуального права, колегія суддів вважає безпідставним клопотання ОСОБА_1 про залучення у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову в залученні до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 53, 367, 368, ч. 2 ст. 381, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлани Леонідівни відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе