справа № 619/1000/23
провадження № 2/619/131/23
30 березня 2023 року Дергачівський районний суд
в складі: головуючого судді Жорняк О.М.
за участю: секретаря судового засідання Молотко А.В.
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивачка просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з лютого 2023 року і до закінчення нею навчання, але не пізніше 03.11.2026.
В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 03 липня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дергачі міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що зроблено актовий запис № 51.
У шлюбі у них народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17.02.2012, шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Також рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17.02.2012 з відповідача стягнено на користь позивачки аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

03.11.2022 їхня донька досягла повноліття, навчається на другому курсі денної форми навчання Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут».

У зв`язку з тим, що позивачка та відповідач не порозумілися щодо подальшого матеріального утримання їхньої доньки, вона була змушена звернутися з даним позовом до суду.

03 березня 2023 року ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та призначено справу до розгляду на 30 березня 2023 року на 09 годин 30 хвилин.

У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про що свідчить відповідне повідомлення, з заявами до суду не звертався.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

Оскільки відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом було достовірно встановлено, 03 липня 2004 року позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 51, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у позивачки та відповідача народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до копії рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.02.2012, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

Також відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.02.2012 з відповідача стягнено на користь позивачки аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

03.11.2022 їхня донька досягла повноліття, навчається на другому курсі денної форми навчання Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», з терміном навчання з 01.10.2021 по 30.06.2025, форма сплати за навчання контрактна, що підтверджується довідкою №66-06-300/17 від 13.02.2023 проректора Олександра Труша Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут».

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу донці, яка продовжує навчання.

При визначенні суми, яку потребує донька відповідача на період навчання, суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує розмір ймовірної вартості витрат на навчання, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що син відповідача, як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з лютого 2023 року і до закінчення нею навчання, але не пізніше 03.11.2026.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 195, 199, 200 СК України, ст.ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 17 лютого 2023 року і до закінчення нею навчання, але не пізніше 03.11.2026.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (Ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Жорняк