Справа № 2-2289/10 Головуючий у 1 інстанції: Лівандовська-Кочура Т. В.
Провадження № 22-ц/802/442/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2010 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2010 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Брокбізнесбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27 грудня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 798/07 про надання кредиту у розмірі 9 000 доларів США під 13% річних з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки Р №4908 від 27 грудня 2007 року та договір поруки №798/07 від 27 грудня 2007 року.

Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку чим у неї перед банком станом на 18 грудня 2009 року існує заборгованість у розмірі 829 092 грн 31 коп.

Ураховуючи наведене, ПАТ «Брокбізнесбанк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 798/07 та понесені по справі судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2010 року позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 331 103 грн 31 коп. кредитної заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-2289/10, а саме ПАТ «Брокбізнесбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2023 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №2-2289/10 за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення від 22 березня 2010 року.

Ухвалено вважати встановленим зміст відновленого заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2010 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2010 року у цій справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 11 травня 2023 року залучено ТОВ «Фінансова компанія управління активами», як позивача в порядку правонаступництва, до участі у цій справі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №798/07 про надання кредиту у розмірі 9000 доларів США під 13% річних з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 798/07 від 27 грудня 2007 року.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї згідно розрахунку банку станом на 18 грудня 2009 року існує заборгованість у розмірі 829 092 грн 31 коп.

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553, частин 1 та 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у визначений договором строк кредит банку не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а тому суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що з неї як основного позичальника та відповідача ОСОБА_4 як поручителя на користь банку у солідарному порядку підлягає стягненню кредитна заборгованість у розмірі 331 103 грн 31 коп.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ПАТ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що згідно договору іпотеки ПАТ «Брокбізнесбанк» було передано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка в подальшому була реалізована в забезпечення виконання зобов`язань, у зв`язку з чим вона не погоджується з розміром заборгованості в 331 103 грн 31 коп., яка розрахована безпідставно та неправильно, без визначення всіх складових такої заборгованості, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідач жодних належних та допустимих доказів не надала. Зокрема, відповідач не надала свого розрахунку заборгованості, яка на її думку підлягає стягненню. Крім того, обставину щодо того які штрафні санкції входили до загального розміру заборгованості, неможливо перевірити, оскільки матеріали цивільної справи № 2-2289/10 були знищені, а в матеріалах відновленого втраченого судового провадження наявне тільки оскаржуване рішення суду в якому такі дані відсутні.

Разом з тим, з матеріалів справи доданих до заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що 29 січня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання оскаржуваного рішення суду на підставі виконавчого листа № 2-2289/10, виданого 08 червня 2010 року; 07 червня 2022 року вчинялись виконавчі дії щодо арешту коштів боржника на виконання оскаржуваного судового рішення (а.с.9, 10), що спростовує доводи відповідача про погашення боргу за рахунок предмета іпотеки.

Отже, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2010 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: