КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2776/23
Провадження № 2/552/3417/23
У Х В А Л А

19.06.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження . У заяві зазначила, що відповідачем не визнаються заявлені до нього позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, а тому дана справа має для нього важливе значення. Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження обмежує конституційне право на касаційне оскарження судового рішення та інші процесуальні права, гарантовані цивільним процесуальним законодавством. Відповідач має намір звернутися з клопотанням щодо витребування доказів.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи , від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для підготування відзиву.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Як визначено ч. 3 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

У своїй заяві представник відповідача зазначає на невизнання відповідачем позовних вимог посилаючись на відповідні факти свого матеріального становища та як наслідок дана справа має для нього важливе значення.

Зазначена обставина, а також не визнання позовних вимог, звернення до суду з клопотанням про витребування доказів не є беззаперечною підставою для задоволення заяви.

Не визнання позовних вимог відповідачем підлягають дослідженню не зважаючи в якому провадженні розглядається справа.

Ухвалою суду від 23 травня 2023 року роз`яснено право відповідача на подання відзиву на позов, у якому сторона відповідача може викласти свою позицію з приводу заявлених до нього позовних вимог, з посиланням та надання відповідних доказів.

Вирішуючи питання про розгляд даної справи саме в порядку спрощеного позовного провадження судом враховано вимоги ч.3 ст. 274 ЦПК України, серед яких і значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, інші обставини.

Що стосується посилання представника позивача відповідача що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження обмежує конституційне право на касаційне оскарження судового рішення та інші процесуальні права, гарантовані цивільним процесуальним законодавством, то зазначені обставини взагалі є неприйнятними.

Обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції та узгоджуються з правовими позиціями, викладеними ЄСПЛ у справах «Levages Prestations Services v. France» (рішення від 23.10.96) та «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (рішення від 19.12.97). В них зауважено, що умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. З огляду на особливий статус суду касаційної інстанції процесуальні процедури в ньому можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після розгляду справи судом першої, а потім - апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 5.04.2018 у справі «Zubac v. Croatia»

суд зауважив, що оскаржуване обмеження мало законну мету - дотримання встановленого законом раціонального порогу для подання скарг до ВС задля забезпечення того, щоб найвища інстанція з огляду на її роль розглядала лише питання, які мають фундаментальне значення.

Таким чином, враховуючи зміст поданих відповідачем заперечень, норми ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити заперечення відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 274, 277 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Заперечення представника відповідача Ткаченко Анни Володимирівни проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.В.Кузіна