БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2512/22
Провадження № 2/497/140/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.,

секретаря судового засідання Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з названим позовом. Ухвалою суду від 20.12.2022 року було відкрито провадження по справі. 10 лютого 2023 року позивач надала уточнену позовну заяву, яка прийнята судом до розгляду.

З врахуванням прийнятих судом до розгляду уточнень, позивач просить постановити рішення, яким:

1.Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, тобто з лютого 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

2.Встановити факт прийняття ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3.Визнати за ОСОБА_1 , та її малолітнім сином ОСОБА_2 , право власності на частину за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що вони з сином є спадкоємцями за законом першої черги після смерті свого чоловіка (батька) й не можуть оформити право власності в зв`язку з відсутністю у них правовстановлюючого документу на будинок на ім`я спадкодавця. Зазначене стало приводом для звернення до суду.

На виконання ухвали суду приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєва В.Б. надала копію спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

На виконання вимог ухвали суду від 10.02.2023 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. 28.02.2023 року надано на адресу суду копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . А також Одеський державний нотаріальний архів надав копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач заявляла клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.65).

Представник відповідача - Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області до суду надав заяву від 09.02.2023 року, якою позовні вимоги визнані відповідачем у повному обсязі, та заявлено клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.61).

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи визнання відповідачем позову без застережнь, й таке визнання не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 20.09.2022 року за №254 (а.с.18).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

В силу зазначених вимог, усі вже померлі члени колгоспного двору фактично були власниками 1/3 частини кожний зазначеного домоволодіння.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

Станом на дату звернення до суду державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_2 не проведена, оскільки відсутні правоустановчі документи.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 18 від 25.03.2006 року (а.с.12).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На час відкриття спадщини після його смерті в спадковому домоволодінні проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області року (а.с.32).

З досліджених матеріалів спадкової справи № 96/2009, заведеної Болградською районною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , слідує, що з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася 12.02.2009 року його дружина ОСОБА_4 (а.с.11-134).

Таким чином, дружина, як спадкоємець за законом першої черги, шляхом спільного проживання та реєстрації з померлим своєчасно прийняла спадщину після його смерті та набула право власності на спадкове майно - 1/3 частину будинку та їй стало належати 2/3 частини вищеназваного спадкового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим на підставі актового запису про смерть №88 від 22.01.2015 року, складеним Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Болградського РУЮ в Одеській області.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй як члену колгоспного двору, та 1/3 частина будинку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 .

Згідно довідки Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.34), на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею була зареєстрована, але не проживала, ОСОБА_6 .

З копії спадкової справи № 100/2014, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 12.02.2009 року звернулася ОСОБА_7 та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки (а.с.73-109).

При цьому матеріали спадкової справи не містять заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини чи будь-яких доказів її споріднення з померлою ОСОБА_4 .

Спадщину, яка складає з 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично прийняв її син ОСОБА_3 фактом спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на момент її смерті, тобто на час відкриття спадщини, але постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Станєвої В.Б. від 08.07.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку, наданого законом для прийняття спадщини (а.с.37).

При цьому спільне проживання останніх п`ять років позивача та спадкодавця підтверджуються дослідженими доказами.

Свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 виданого Криничненською сільською радою на підставі актового запису № 59 (а.с.15).

Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 виданого Криничненською сільською радою на підставі актового запису № 82 (а.с.16).

Довідкою № 259 від 27.09.2022 року, виданою Криничненською сільською радою, з якої вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживав, але не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з лютого 2011 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.31).

Актом опитування свідків, затвердженим секретарем виконкому Криничненської сільської ради, в якому зазначено, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_4 та її рідний син ОСОБА_3 з лютого 2011 року по день її смерті проживали однією сім`єю в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 . Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, обробляли город, доглядали за будинком. Коли мати захворіла, син доглядав за нею, забезпечував продуктами, ліками та всім необхідним для життя. Після смерті поховав її, справляв поминки. Син користувався земельною ділянкою, яка належала померлій, здавав її в оренду та отримував орендну плату (а.с.63);

З довідки № 1 від 03.10.2022 року Криничненського закладу дошкільної освіти дитячого садку «Золота рибка» вбачається, що донька позивачки, ОСОБА_10 , 2006 року народження, відвідувала дитячий садо у с. Криничне з 01.09.2011 року по 31.08.2012 року (а.с.24).

Згідно довідок № 58 та № 59 від 03.10.2022 року директора ліцею Криничненської сільської ради, донька позивачки ОСОБА_10 відвідувала Криничненську загальноосвітню школу з 01.09.2012 року по 31.08.2021 року, а син ОСОБА_11 , 2010 року народження з 01.09.2016 року по теперішній час є учнем названого ліцею (а.с.63).

Відтак, суд приходить до висновку про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, тобто з лютого 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, за адресою: АДРЕСА_1 , факту прийняття ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом спільного проживання ОСОБА_3 з матірю ОСОБА_4 на момент її смерті згідно положень ст.1261, ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом першої черги, шляхом спільного проживання та реєстрації з матір`ю ОСОБА_4 своєчасно прийняв спадщину після її смерті. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, він набув право на це майно, а саме на 2/3 (1/3+1/3) частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим на підставі актового запису про смерть №822 від 17.11.2017 року, складеним Болградським районним відділом ДРАЦС Головного ТУЮ в Одеській області (а.с.14).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому як члену колгоспного двору, 2/3 частин будинку, які він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 .

Спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим Міським відділом РАЦС Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області 10.10.2008 року, актовий запис № 449 (а.с.17), та його малолітній син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , виданим Міським відділом РАЦС Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 17.04.2010 року, актовий запис № 231 (а.с.11).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 в спадковому домоволодінні були зареєстровані: донька його дружини ОСОБА_10 , його син ОСОБА_2 , а також інші родичі, які або не проживають, або не зареєстровані, що підтверджується довідкою Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області №258 від 27.09.2022 року (а.с.30).

З досліджених матеріалів спадкової справи № 82/2018, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує, що з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася його дружина, позивачка ОСОБА_1 (а.с.48-56).

Разом з цим, нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 , яка звернулась від свого імені та від імені свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім`я спадкодавця, що підтверджується постановою від 22.09.2022 року (а.с.38).

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач та її неповнолітній син є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_3 , та прийняли спадщину, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, суд враховую, що представником відповідача позовні вимоги позивача визнано у повному обсязі.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення, що встановлено ст. 229 ЦПК України.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, тобто з лютого 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженкою с.Хотинівка Коростенського району Житомирської області, паспорт серії НОМЕР_8 виданий Коростенським МВ УМВС України в Житомирській області від 24.02.2009 року, РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Коростень Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_10 , право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький