Ухвала

29 березня 2023 року

м. Київ

справа № 756/9405/21

провадження № 61-4085ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мегедь Лілії Ніазівни, на рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 05 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Департамент комунальної власності міста Києва Київської міської державної адміністрації, про скасування свідоцтва про право власності, скасування запису про право власності, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому просив:

- скасувати свідоцтво про право власності серії САВ №553776 , видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

від 17 жовтня 2007 року, на нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35) - ресторан загальною площею 269,70 кв. м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6 749,20 кв. м., розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності 7842-П в книзі: 134п-116, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію від 13 жовтня 2010 року на нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв. м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6 749,20 кв. м., розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31753145), зареєстровані на праві спільної часткової власності за ОСОБА_5 в розмірі 4/600 частки, ОСОБА_4 в розмірі 4/300 частки, ОСОБА_1

в розмірі 4/600 частки та ОСОБА_3 в розмірі 4/300 частки, на підставі свідоцтва про право власності серії САВ №553776 , виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

від 17 жовтня 2007 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею

269,70 кв. м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею

6 749,20 кв. м., розташованого за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею

269,70 кв. м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею

6 749,20 кв. м., розташованого за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв. м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6 749,20 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв. м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6 749,20 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У березні 2023 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 - адвокат Мегедь Л. Н., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 270,00 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (4 540,00 грн).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн).

У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить

200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Отже, судовий збір за звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Заявником оскаржуються судові рішення за результатами розгляду двох позовних вимог немайнового характеру (скасування свідоцтва про право власності, скасування запису про право власності) та позовних вимог майнового характеру (визнання права власності на частину спільної часткової власності).

Подана касаційна скарга та зміст оскаржуваних судових рішень не містять відомостей щодо ціни позову (вартість спірного майна), що унеможливлює визначення розміру судового збору, що підлягав сплаті за перегляд судового рішення в частині вирішення позовної вимоги майнового характеру.

Отже, за оскарження судових рішень в частині вирішення позовних вимог немайнового характеру судовий збір підлягав сплаті у розмірі 3 632,00 грн

(908 х 2х 200%).

Одночасно, Верховний Суд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, що підлягав сплаті за перегляд судових рішень в частині вирішення позовних вимог майнового характеру.

Відповідно, заявникові необхідно сплатити судовий збір за оскарження судових рішень в частини вирішення позовних вимог немайнового характеру

в розмірі 3 632,00 грн та в частині вирішення позовних вимог майнового характеру за ставкою 200% від 1% вартості спірного майна, з урахуванням того, що розмір судового збору, що підлягав сплаті за звернення до суду першої інстанції становив не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (4 540,00 грн) та надати суду підтвердження вартості спірного майна (нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв. м., розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31753145).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надати докази вартості спірного майна.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мегедь Лілії Ніазівни, на рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 05 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 16 лютого 2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник