Справа № 442/1216/16 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/1995/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Чагарі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплої Мар`яни Юріївни, Дрогобицької міської ради про визнання договору дарування нежитлового приміщення недійсним та здійснити заходи щодо відшкодування вартості будівництва,

ВСТАНОВИЛА:

16.11.2015 позивач ТзОВ "Чагарі" звернувся до суду із вказаним вище позовом.

В обґрунтування з врахуванням уточнених позовних вимог посилався на те, що 08 липня 2013 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою Мар`яною Юріївною між сторонами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було посвідчено договір дорування нерухомого майна нежитлового приміщення літ "Б -1" (ряд 1, місце 24) по АДРЕСА_1 площею 8.20 кв.м. ОСОБА_1 оформила право власності на дане приміщення на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2013, яке ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено. Вважає, що вище вказаний договір є фіктивним, так як укладений між родичами, а нотаріус здійснив нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. Крім того судами вищих інстанцій було встановлено, що ТзОВ «Чагарі» належала земельна ділянка по АДРЕСА_1 з 2003 року, що саме ТзОВ «Чагарі» будувало самочинно нежитлові приміщення на даній орендованій земельній ділянці. Сама земельна ділянка надавалась ТзОВ «Чагарі» для будівництва та обслуговування ринку, докази спорудження торгових приміщень будь-якими іншими фізичними особами відсутні, та останні не довели, що саме вони будували нежитлові приміщення. Вважає, що оскільки ТзОВ « Чагарі» користувалося земельною ділянкою у АДРЕСА_1 , неодноразово зверталося до суду про поновлення строку оренди, зверталося до Дрогобицької міської ради з приводу отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і судами було визнано участь товариства у будівництві об`єктів, які розташовані на зазначеній земельній ділянці, відтак у ТзОВ « Чагарі» порушено законний інтерес щодо користування земельною ділянкою, інтерес щодо нерухомого майна торговельного місця, що є предметом оскаржуваного правочину. Відтак, просив визнати договір купівлі продажу нежитлового приміщення недійсним, а отже і здійснити заходи щодо відшкодування вартості будівництва.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2022 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «Чагарі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплої Мар`яни Юріївни, Дрогобицької міської ради про визнання договору дарування нежитлового приміщення недійсним та здійснити заходи щодо відшкодування вартості будівництва - задоволено частково.

Відшкодовано Товариству з обмеженою відповідальність «Чагарі» понесені ним витрати на будівництво нежитлового приміщення позначеного літ "Б -1" (ряд 1, місце 24) по АДРЕСА_1 площею 8.20 кв.м.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_2 та з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чагарі» м. Дрогобич, вул.П.Орлика, 20А Львівська область, понесені останнім витрати на будівнцтво нежитлового приміщення позначеного літ "Б -1" (ряд 1, місце 24) по АДРЕСА_1 площею 8.20 кв.м. в розмірі 15910.46 грн. ( п"ятнадцять тисяч дев"ятсот десять ) грн. 46 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_2 та з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чагарі» м. Дрогобич, вул.П. Орлика, 20А Львівська область, сплачений останнім судовий збір в розмір 609 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, вказане рішення в частинні задоволення позовних вимог - про стягнення з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати на будівництво нежитлового приміщення в розмірі 15 910, 46 грн, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав визначених ст.376 ЦПК України, а саме, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;неправильне застосування норм матеріального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні процесуальні документи, з яких убачаться, що позивачем було збільшено позовні вимоги, а саме в частині відшкодування вартості будівництва. На адресу відповідачів жодних документів про зміну предмету спору чи збільшення позовних вимог не надходило, ні від суду, ні від позивача. Матеріали справи не містять відомостей про сплату позивачем судового збору за вимогу про відшкодування вартості будівництва.

Щодо вимоги про визнання договору дарування недійсним відповідачами здійснено належний захист, надано обґрунтовані заперечення, правові позиції Верховного Суду щодо застосування норм права до аналогічних правовідносин. Внаслідок тривалого затягування розгляду справи в суді першої інстанції, нею було подано заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника. Проте, про додаткову вимогу - відшкодування вартості будівництва, відомо не було, та згідно даних ЄДРСР суддею жодних процесуальних документів про збільшення позовних вимог не приймалося.

Вважає, що вказаними діями, відповідачів обмежено в реалізації права на захист, створення рівних можливостей у доступі до суду та до реалізації і захисту прав, гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Судом першої інстанції позбавлено відповідачів можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, довести у суді першої інстанції ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх заперечень.Зокрема, обмежено відповідачів у поданні до суду першої інстанції заяви про застосування строків позовної давності до заявленої вимоги позивача про стягнення (відшкодування) вартості будівництва.

Також звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що будівництво нежитлового приміщення позначеного літ. «Б-1» (ряд 1, місце 24) по АДРЕСА_1 площею 8,20 кв.м. здійснено ТОВ «Чагарі» за власні кошти. Надані позивачем довідки не є бухгалтерським документом, що підтверджує понесенні витрати на будівництво нежитлового приміщення.

Просить скасувати рішення суду в частині - відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Чагарі» понесені витрати на будівництво нежитлового приміщення позначеного літ. «Б-1» (ряд 1, місце 24) по АДРЕСА_1 площею 8,20 кв.м. солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на будівництво нежитлового приміщення в розмірі 15 910,46 грн та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги відмовити повністю. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Представник ТзОВ «Чагарі» - Кушнір І.Б. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Від представника ТзОВ «Чагарі» - Кушніра І.Б. поступило письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з лікуванням, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано, тому колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення. Інші учасники справив судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування нежитлового приміщення, укладеного 08.07.2013 та посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою Мар`яною Юріївною, р. №428, ОСОБА_1 безоплатно передала у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність належне ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2013 №442/2221/13-ц, 2/442/924/2013 нежитлове приміщення - кіоск загальною площею 8,2 кв.м. позначене на плані літ. "Б-1" (ряд 1, місце 24), що розташоване на АДРЕСА_1 .

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2013 року, яким було визнано право власності за ОСОБА_1 .

Ухвалою Дрогобицької міської ради від 06 жовтня 2003 року №238 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки позивачу ТзОВ «Чагарі» площею 0,2415 га на АДРЕСА_1 для облаштування торгового майданчику.

Ухвалою Дрогобицької міської ради від 27 грудня 2006 року №188 надано в користування на умовах оренди ТзОВ «Чагарі» земельну ділянку площею 4626 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування ринку, терміном на три роки. Строк оренди неодноразово продовжувався.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 23 травня 2013 року №1035 відмовлено у поновленні терміну дії ( у укладенні на новий строк ) договору земельної ділянки ТзОВ «Чагарі» площею 4626кв.м. по АДРЕСА_1 для обслуговування будівлі ринку, у зв`язку з відсутністю права власності на будівлю.

На підставі даних рішень міської ради між ТзОВ « Чагарі» та Дрогобицькою міською радою укладались договори оренди. В свою чергу між відповідачем ОСОБА_1 та ТзОВ «Чагарі» були укладені договори оренди приміщень.

З вищенаведених рішень органу місцевого самоврядування вбачається, що земельна ділянка надавалась ТОВ «Чагарі» для будівництва та обслуговування ринку.

На час вчинення оспорюваного договору дарування ОСОБА_1 була власником спірного нежитлового приміщення, оскільки судове рішення, на підставі якого вона набула таке право, на той час не було скасоване.

Докази про відсутність волевиявлення учасників правочину на його укладення і відсутність їх волі на вчинення правочину, відсутні.

Оспорюваний договір дарування вчинений у письмовій формі та посвідчений нотаріально, що відповідає вимогам закону щодо форми вчинення такого правочину. На час ухвалення оскаржуваного рішення земельна ділянка, на якій розміщено спірне приміщення, не перебувала у власності чи користуванні позивача ТзОВ « Чагарі».

Згідно довідки №3 від 27.01.2016 виданої ТзОВ « Чагарі», вбачається, що будівництво ринку здійснювалось господарським способом. За даними бухгалтерського обліку ТзОВ « Чагарі» вклало кошти на будівництво ринку в розмірі 1.045.163.26 грн.

Згідно довідки № 1 від 10.06.2022 виданої ТзОВ « Чагарі», вбачається, що вартість 1 м.кв. станом 31.12.2014 року становить 1.940.30 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 11.09.2019 у справі № 442/9806/14-а встановлено, що згідно з договором оренди землі від 28.12.2011, орендодавець Дрогобицька міська рада надала, а орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Чагарі» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку несільського господарського призначення - землі комерційного використання, яка знаходиться по АДРЕСА_3 (кадастровий номер :01.015:0020), загальною площею 4626 кв.м., у тому числі землі під ринком 4626 кв.м.; строк дії договору - один рік; після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк.

Постановою Господарського суду Львівської області від 02.11.2006 у справі №1 932-13 268А Дрогобицькій міській раді відмовлено в позові до ТОВ "Чагарі" про знесення самовільно збудованих споруд - ринок "Чагарі", що знаходиться на земельній ділянці площею 4018 кв.м. за адресою: по АДРЕСА_3 . Суд встановив, що власник земельної ділянки (Дрогобицька міська рада) не заперечує, що на цій ділянці знаходитиметься ринок "Чагарі", і що розташування такого ринку не порушує прав інших осіб. Дрогобицькою міською радою в особі виконавчого комітету 27.08.2003 року відповідачу (ТОВ "Чагарі") надано дозвіл на розміщення на відповідній земельній ділянці об`єкту торгівлі за № 316-е. Даний дозвіл ніким не оспорювався та не оскаржувався. Відповідно до розпорядження міського голови від 22.06.2005року №188-р директора ТОВ "Чагарі" зобов`язано провести паспортизацію ринку, що в подальшому останнім і було зроблено.

ТОВ «Чагарі» багаторазово зверталося до Дрогобицької міської ради, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з проханням про належне оформлення документів на будівництво ринку, при цьому останнім надавалася вся необхідна проектна та дозвільна документація, проте, документи з вини органів місцевого самоврядування належним чином оформлені не були, хоча було виконано всі можливі дії, спрямовані на належне оформлення будівництва ринку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі №442/1638/15-а скасовано державну реєстрацію низці осіб на об`єкти нерухомого майна за адресою: по АДРЕСА_1 .

Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ст. 16 ЦК України є визнання правочину недійсним.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ «Чагарі» про стягнення з відповідачів 15910,46 грн затрачених на будівництво нежитлового приміщення позначеного літ "Б -1" (ряд 1, місце 24) по АДРЕСА_1 , районний суд виходив з того, що ТОВ «Чагарі» здійснило будівництво цього приміщення та розрахував вартість такого виходячи з вартості 1 кв.м., що з врахуванням площі 8.20 кв.м. становить зазначену судом суму.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у такій відсутні належні докази того, яку суму зазначено ТзОВ «Чагарі» саме на спорудження нежитлового приміщення, яке є предметом спору.

Усереднена вартість 1 кв.м торгових площ, проведена ТзОВ «Чагарі» на підставі даних бухгалтерського обліку не може підтверджувати вартість спірного приміщення за відсутності належного обґрунтування затрачених на його спорудження будівельних матеріалів, а висновок експерта, яким би було встановлено вартість приміщень відсутній.

З наведених мотивів, враховуючи, що ТзОВ «Чагарі» не довело належними доказами вартість спірного приміщення, яке перебуває в користуванні відповідачів, підстав для стягнення з останніх коштів затрачених на його спорудження колегія суддів не вбачає.

На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2022 року в частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним не оскаржується, у зв`язку з чим в цій частині колегією судів не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2022 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Чагарі» понесених витрат на будівництво нежитлового приміщення позначеного літ "Б -1" (ряд 1, місце 24) по АДРЕСА_1 площею 8.20 кв.м. в розмірі 15910,46 грн ( п"ятнадцять тисяч дев"ятсот десять ) грн 46 коп. та 609 грн судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 31.03.2023

Головуючий

Судді