КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 368/1030/20 Головуючий у суді І інстанції: Іванюта Т.Є.
провадження №22-ц/824/9097/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Клапчука Федора Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення витрат на лікування і поховання, а також моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивачі звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що вони є рідними сестрою та братом ОСОБА_4 .

Позов обгрунтований тим, що обвинувальним актом від 24.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000012 встановлено, що 21 грудня 2019 року, близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по вул. Молодіжній в напрямку нерегульованого перехрестя з вул. Парковою, у м. Кагарлик Київської області порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також п. 16.11 ПДР України, відповідно до положень якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_4 , за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 281 Кримінального кодексу України.

Внаслідок зазначеної ДТП, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18 від 17.03.2020 року, у ОСОБА_4 було виявлено ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, яке утворилося від дії тупого(их) предмета(ів). Вказане ушкодження викликає розлад здоров`я більше 21 дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, грубе порушення ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1 та 16.11 ПДР України спричинило заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, внаслідок чого його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000012, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 року.

ОСОБА_4 був пенсіонером по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 .

Внаслідок отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та їх лікуванням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було понесено витрати на його лікування, у тому числі стаціонарне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Кагарлицької районної ради» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 92, а також Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 .

01.06.2020 року позивачами було подано клопотання до Кагарлицького районного суду Київської області про визнання їх представниками потерпілого у кримінальному провадженні № 1-кп/368/141/20 по обвинуваченню ОСОБА_3 .

Позивачами були самостійно понесені витрати на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради від 12.05.2020 року.

Також позивачем ОСОБА_2 було понесено витрати на лікування ОСОБА_4 загальною сумою 32164,58 гривень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 5648. Відповідно до вказаного страхового полісу, ПАТ «HACK «ОРАНТА» несе відповідальність за заподіяну водієм шкоду життю і здоров`ю на суму 200 000 гривень.

Отже, оскільки безпосередньо неправомірними діями ОСОБА_3 було заподіяно тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , внаслідок чого позивачем ОСОБА_2 було понесені витрати на його лікування загальною сумою 32164,58 гривень, а тому позивач просить стягнути з ПАТ «HACK «ОРАНТА» вказану суму збитків. Крім того просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 по 25000 грн моральної шкоди кожному.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06 березня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Клапчук Ф.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник позивачів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, рішення суду було прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, а тому вважає, що наявні підстави для скасування рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06.03.2023 року.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивачами було самостійно понесені витрати на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради від 12.05.2020 року. Також позивачем ОСОБА_2 було понесено витрати на лікування ОСОБА_4 загальною сумою 32 164,58 грн.

Представник позивачів вказував, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА", згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 5648. Відповідно до вказаного страхового полісу, ПАТ "НАСК "ОРАНТА" несе відповідальність за заподіяну водієм шкоду життю і здоров'ю на суму 200 000 грн.

Вважає, що оскільки безпосередньо неправомірними діями ОСОБА_3 було заподіяно тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , внаслідок чого позивачем ОСОБА_2 було понесені витрати на його лікування загальною сумою 32 164,58 грн, позивачу ОСОБА_2 має бути відшкодовано вказану суму коштів.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував також на те, що позивачам внаслідок ДТП також було заподіяно моральної шкоди, у зв`язку зі втратою рідного брата, догляду за ним під час хвороби і лікування, спостереження за його фізичними і душевними стражданнями, та з рештою, смертю, що настала.

19 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_3 , в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вказував, що висновки Кагарлицького районного суду Київської області відповідають нормам процесуального та матеріального права, рішення винесене з урахуванням дійсних обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що додані до позовної заяви докази не підтверджують те, що саме позивачами здійснювалося лікування потерпілого ОСОБА_4 та придбані ними ліків з цією метою. Також обгрунтовував висновки тим, що позивачі посилаючись на те, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок ДТП, проте жодного доказу на підтвердження даній обставині не надали.

Також суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачами не доведено виникнення права на відшкодування витрат на лікування і поховання, а також моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, а саме, завданої злочином передбаченим ч.2 ст. 286 КК України, в скоєнні якого винен ОСОБА_3 .

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування згідно зі встановленими цією нормою вимогами та додатками та документами.

Встановлено, що обвинувальним актом від 24.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000012 встановлено, що 21 грудня 2019 року, близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по вул. Молодіжній в напрямку нерегульованого перехрестя з вул. Парковою, у м. Кагарлик Київської області порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також п. 16.11 ПДР України, відповідно до положень якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_4 , за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 281 Кримінального кодексу України.

Внаслідок зазначеної ДТП, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18 від 17.03.2020 року, у ОСОБА_4 було виявлено ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, яке утворилося від дії тупого(их) предмета(ів). Вказане ушкодження викликає розлад здоров`я більше 21 дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, грубе порушення ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1 та 16.11 ПДР України спричинило заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, внаслідок чого його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000012, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 року. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито.

Позивачі у позовній заяві зазначають, що внаслідок отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та їх лікуванням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було понесено витрати на його лікування, у тому числі стаціонарне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Кагарлицької районної ради» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 92, де вказано причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця, двобічна пневмонія.

Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 .

01.06.2020 року ОСОБА_1 було подано клопотання до Кагарлицького районного суду Київської області про визнання її представниками потерпілого у кримінальному провадженні № 368/337/20 по обвинуваченню ОСОБА_3 .

Встановлено, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 06.10.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні її потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.01.2020 року ОСОБА_4 особисто із заявою на виплату срахового відшкодування та повідомленням про ДТП.

17 березня 2020 року зігдно страхового акту ОЦВ-20-33-20136/1 та розрахунку страхового відшкодування, згідно платіжного доручення № 14399 та реєстру до нього на ім`я ОСОБА_4 було сплачено страхове відшкодування в розмірі 25 573, 82 грн (страхове відшкодування включало в себе: 24 356,02 грн - витрати пов`язаны з лыкуванням потерпылого по чеках; 1669,20 грн - витрати пов`язані з лікуванням потерпілого за 12 днів лікування).

Встановлено також, що в матеріалах справи є письмова розписка від потерпілого ОСОБА_4 , датована 24.03.2020 року, в якій потерпілий ОСОБА_4 зазначає, що претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_5 не має (а.с. 62).

Також встановлено, що допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона проживає по сусідськи з померлим ОСОБА_4 , який попав в ДТП . Сестра ОСОБА_1 приїздила до брата через день. Сусідка ОСОБА_7 готувала йому їсти і годувала 2 рази на день. До ОСОБА_4 також приходив брат і приїздив син ОСОБА_8 ще до ДТП він переніс інсульт, а тому трохи була порушена координація рухів.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачами не доведено та надані до позовної заяви докази не підтверджують те, що саме позивачами здійснювалось лікування потерпілого ОСОБА_4 , та ліки придбавалися ними саме з цією метою. Оскільки такі доводи спростовуються розпискою ОСОБА_4 про відсутність претензій матеріального характреу до відповідача, а також рішення страхової компанії про страхові виплати на відшкодування витрат на лікування.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" та з урахуванням безпосередньо заподіяними неправомірними діями ОСОБА_3 тілесних ушколджень ОСОБА_4 , внаслідок чого позивачем ОСОБА_2 було понесені витрати на його лікування загальною сумою 32 164,58 грн, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується апеляційний суд, потерпілий ОСОБА_4 власноруч написав заяву на страхове відшкодування і кошти на його лікування йому було перераховано за життя.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами внаслідок ДТП було заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з втратою рідного брата, догляду за ним під час хвороби та лікування, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в матеріалах справи міститься лікарське свідоцтво про смерть № 92 від 08.05.2020 року, де вказано причини смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця, двобічна пневмонія (а.с. 17-18), а тому підстави вважати, що смерть ОСОБА_4 пов`язана з дорожньо-транспортною пригодою за участі відповідача у суду відсутні.

Також суд апеляційної інстанції погоджуться з висновками суду першої інстанції про те, що додані до позовної заяви докази не підтверджують те, що саме позивачами здійснювалося лікування потерпілого ОСОБА_4 та придбані ними ліків з цією метою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції вірно врахував положення ч. 2 ст. 1168 ЦК України та дійшов правомірного висновку про те, що позивачами не доведно виникнення права на відшкодування витрат на лікування і поховання, а також моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнові та немайнові права позивачів не були порушені відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 1166, 1167, 1187, 1195 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Клапчука Федора Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «14» червня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник