Справа № 465/2012/22 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/459/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Сеньків Андрієм Ігоровичем, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

в квітні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на його користь на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення даного позову до моменту досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказував, що 14 вересня 2007 року між сторонами Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 454. У шлюбі у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року у справі №465/2803/19, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та проживають з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , однак матір дітей - відповідачка ОСОБА_1 в добровільному порядку жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Зазначає, що йому відомо, що відповідачка працює у Лікувально-консультативному відділенні на посаді лікаря з ультразвукової діагностики з 27 січня 2021 року за основним місцем праці у Приватному підприємстві «Медичний центр «Інтерсоно», аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідачки не проводиться, у шлюб після розірвання такого з ним не вступала, непрацездатних батьків, чи інших неповнолітніх дітей не має.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Вирішено:

стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 квітня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив адвокат Сеньків А.І. в інтересах відповідача ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Так, на думку апелянта, вимога про стягнення аліментів на дітей, яка заявлена позивачем, на тій підставі, що діти проживають з ним, ґрунтується на протиправній поведінці самого позивача. А відтак, така вимога захисту в судовому порядку не підлягає. На даний час в провадженні Львівського апеляційного суду перебуває справа № 465/6496/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. Рішення Франківського районного суду від 04 липня 2022 року у цій справі законної сили не набрало.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не повною мірою враховано матеріальне становище відповідачки, її стан здоров`я та можливість у зв`язку із цим сплачувати аліменти.

У зв`язку з діагностуванням в заявника онкологічного захворювання в 2018 році, вона була змушена витрачати на лікування значні суми грошових коштів. Позивач допомоги відповідачці у фінансуванні лікування не надавав. Тільки документально підтверджені витрати відповідачки на лікування за період до 14 вересня 2021 року склали близько 950 000,00 грн. Для того, щоб частково покрити витрати на лікування відповідачка на своє ім`я отримала кредити, , які самостійно погашає.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що на виконання її обов`язку по утриманню дітей купувала для них необхідні речі (одяг, іграшки тощо) та неодноразово намагалась передати їх дітям, однак позивач не допускав її до зустрічі з дітьми, всіляко намагався ухилитись від того, щоб прийняти придбані відповідачкою для дітей речі, створював перешкоди у спілкуванні між заявником та дітьми та сам перешкоджав виконанню нею обов`язку по утриманню дітей. Вказані дії позивач чинив з метою створення штучних передумов для визначення місця проживання дітей з ним. Відповідна справа № 465/6496/19 перебуває в провадженні Франківського районного суду м. Львова.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

20 березня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому останній покликається на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано всіх норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційного скарги надумані та безпідставні, тому така задоволенню не підлягає. А відтак, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 з 14 вересня 2007 року, актовий запис № 454.

За час подружнього життя в них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 03 квітня 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 03 квітня 2019 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 03 квітня 2019 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

З актів про встановлення фактичного місця проживання від 02 червня 2021 року та 13 квітня 2022 року, виданих директором ТзОВ «Твій затишний Дім», вбачається, що позивач ОСОБА_2 та його неповнолітні діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 від 12 січня 2023 року, такий працює на посаді лікаря хірургічного відділення КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» та за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року отримав дохід в розмірі 238 590,62 грн.

З довідки Приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно» №ІН00000076 від 30 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 працює у Приватному підприємстві «Медичний центр «Інтерсоно» з 27 січня 2021 року на посаді лікаря з ультразвукової діагностики; дохід з 01 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року склав 277 285,22 грн.

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікавер Україна» № МУ000000004 від 18 січня 2023 року ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Медікавер Україна» з 01 лютого 2022 року на посаді лікаря з ультразвукової діагностики; дохід з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року склав 222 140,16 грн.

Як вбачається з Виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої КНП ЛОР «Львівський онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр», ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні з 19.02.2021 року по 26.01.2023 року з діагнозом «Са правої грудної залози pT2pN1M0pG3 II Б ст., (2018 р.), прогресування хвороби у 2020 р.».

Відповідно до довідок про стан кредиту № Д5-ОВ/29-198, № Д5-В/16-199, № Д5-В16/29-197 від 20 липня 2022 року у ОСОБА_1 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» існують кредитні зобов`язання по ряду кредитних рахунків, а саме:

- № НОМЕР_4 , відповідно до якого залишок по кредиту становить 75 700, 84 грн, сума наступного платежу 2 157,39 грн, дата наступного платежу 14.08.2022 року, дата закінчення кредиту 14.11.2027 року;

- № НОМЕР_5 , відповідно до якого залишок по кредиту становить 90 171,95 грн, сума наступного платежу 2 452,52 грн, дата наступного платежу 10.08.2022 року, дата закінчення кредиту 02.12.2027 року;

- № НОМЕР_6 , відповідно до якого залишок по кредиту становить 78 767, 36 грн, сума наступного платежу 2 227,82 грн, дата наступного платежу 24.07.2022 року, дата закінчення кредиту 24.11.2027 року.

З довідок про стан кредиту від 17 січня 2023 року вбачається, що сума залишку по кредитному рахунку № НОМЕР_4 становить 64 640,62 грн, сума наступного платежу 1 933,50 грн., дата наступного платежу 14 лютого 2023 року, дата закінчення кредиту 14 листопада 2027 року; сума залишку по кредитному рахунку № НОМЕР_5 становить 75 982,79 грн., сума наступного платежу 2176,35 грн, дата наступного платежу 10 лютого 2023 року, дата закінчення кредиту 02 грудня 2027 року; сума залишку по кредитному рахунку № НОМЕР_6 становить 56 114,57 грн, сума наступного платежу 1 664,96 грн, дата наступного платежу 24 січня 2023 року, дата закінчення кредиту 24 листопада 2027 року.

Окрім цього, відповідачкою до матеріалів справи долучено ряд розхідних накладних за 2021 рік, липень 2022 року та січень 2023 року, відповідно до яких вона витрачає на ліки станом на дату останньої розхідної накладної у січні 2023 року близько 33 280,00 грн. щомісячно.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року,яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року).

Згідно із частиною першою статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини 8, 9 статті 7 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини 1, 2 статті 141 СК України).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 6) СК України.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 статті 181 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини 3 статті 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши матеріальне становище відповідача, з врахуванням обставин, визначених у частині першій статті 182 СК України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що сплата аліментів у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 квітня 2022 року до досягнення дітьми повноліття є достатньою та необхідною для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, зокрема про те, в провадженні Львівського апеляційного суду перебуває справа № 465/6496/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, рішення Франківського районного суду від 04 липня 2022 року у цій справі законної сили не набрало, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавство, яке регламентує вирішення питання про стягнення аліментів чітко визначає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки діти сторін на момент розгляду справи проживають разом із позивачем у справі, перебувають на його утриманні, відтак останній вправі був звернувся з відповідним позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Сеньків Андрієм Ігоровичем, залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич