ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1625/23Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/817/600/23 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

12 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

при віирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 7 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2023 року через систему "Електронний суд" до Тернопільського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 квітня 2023 року, яка не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 22 травня 2023 року вказана апеляційна скарга була залишена без руху з тих підстав, що скаржник в порушення наведених вище вимог Закону в апеляційній скарзі не зазначив, відомостей про інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), заявником не надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій апеляційної скарги або доказів надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів, не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, та невірно зазначено дату постановлення ухвали.

Вказану ухвалу надіслано на електронну адресу скаржника: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована в підсистемі "Електронний суд" та ним отримано24 травня 2023 року, про що свідчить повідомлення про доставку електронного документу.

Станом на 12 червня 2023 року, жодна із вимог ухвали Тернопільського апеляційного суду від 22 травня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржником не виконана.

При цьому апелянт не повідомляв суд про будь-які обставини, які зумовили неможливість ним виконати вимоги вказаної ухвали суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (Рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України»).

Відповідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи, що до цього часу вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 22 травня 2023 року не виконані, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ч. 3 ст.185, 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважати неподаною та повернути апелянту.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Дикун С.І.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.