Справа № 541/2179/22
Номер провадження 2/541/83/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 березня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки земельної ділянки у праві спільної власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

установив:

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на право власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , частка у спільній сумісній власності, щодо земельної ділянки з кадастровими номерами :50:033:0068, розташованих за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка являється єдиною спадкоємицею майна померлого чоловіка, яка прийняла спадщину. З метою отримання свідоцтва про спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 позивач звернувся до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахової О.С. однак отримала відмову оскільки частки померлого у спільній сумісній власності не визначені. З урахуванням уточненої позовної заяви просила суд, визначити частку майна померлого у спільній сумісній власності та визнати за нею право власності на таке майно.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 19 березня 2022 року відкрито провадження у даній справи з призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 36).

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, їх представник, адвокат Медведєва Л.В. подала до суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, розгляд справи прохала провести без їх участі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, до суду подали спільну заяву в якій вимоги уточненої позовної заяви визнали, розгляд справи прохали провести без їх участі.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який являвся чоловіком позивачки (а.с.5,7).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема право власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13).

Окрім того, спадкодавцю на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянки: площею 0,0910 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером :50:033:0068, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією державного акту на прав власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 001042 відомостями Державного земельного кадастру (а.с.10-12, 16-17).

З метою отримання свідоцтва про спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 , позивачка звернувся до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахової О.С.

За наслідками розгляду звернення, позивачці видано свідоцтво про право на спадщину, зокрема на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно іншого спадкового майна, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :50:033:0068 було відмовлено, з огляду на відсутність документа, яким визначено частку померлого у спільному майні (а.с.9).

Іншим співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (частка 1/3) та земельної ділянки являвся ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

З інформації Четвертої Харківської державної нотаріальної контори вбачається що до майна Нечипоренка заведено спадкову справу №911/2021, згідно якої спадкоємцями являються ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 (а.с.78).

Позивач бажає визначити частку померлого ОСОБА_6 у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, а саме, земельній ділянці з кадастровим номером :50:033:0068, у розмірі пропорційному до належної частки у житловому будинку, який розташований на ній.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення.У разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статі 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Таким чином, зважаючи на принцип юридичної долі об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці з такою ділянкою, ОСОБА_6 набувши право власності на 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами одночасно є власником і земельної ділянки у відповідному ж розмірі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Оскільки, визначення частки померлого у спільній сумісній власності, необхідне для реалізації позивачем спадкових права, з метою досягнення завдань цивільного судочинства, зокрема в частині ефективності судового захисту, враховуючи визнання позову відповідачами, суд вважає за необхідне визначити частку померлого у спільному майні та визнати за позивачкою право власності на 2/3 частин у спірній земельній ділянці з кадастровими номером :50:033:0068, що належала померлому ОСОБА_1 .

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 141, 258, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :50:033:0068, площею 0,0910 га, яка розміщена під житловим будинком АДРЕСА_1 у розмірі 2/3 частини.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,0910 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :50:033:0068, площею 0,0910 га, яка розміщена під житловим будинком АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський