ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26856/22

Провадження № 22-ц/4820/693/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 17 січня 2023 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що у грудні 2019 року на адресу ТОВ «Олійник Груп» надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.11.2019 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в рамках виконавчого провадження № 60626324, яке було відкрито на виконання виконавчого напису, вчиненого 17.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 25115.

Вказаним виконавчим написом із позивачки стягнуто на користь АТ Альфа-Банк заборгованість у розмірі 20143,51 грн.

Згідно даних ЄДРПОУ правонаступником АТ «Альфа-Банк» є АТ Сенс Банк.

На початку березня 2020 року ОСОБА_1 отримала копію виконавчого напису та копії документів, на підставі яких він був вчинений.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 року № 931/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 19.02.2021 року № 5 на підставі підпункту е пункту 2 частини першої ст. 12 Закону України Про нотаріат, у зв`язку з неодноразовими порушенням приватним нотаріусом Харою Н.С. законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що також завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17.01.2008 року за № 6685 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано.

Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.03.2021 року № 280/6 діяльність приватного нотаріуса Хари Н.С. припинена з 15.03.2021 року. У зв`язку із анулюванням свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю та припинення діяльності приватного нотаріуса Хари Н.С. вказана особа на даний час не є нотаріусом.

Вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. В подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року в цій частині.

Тому, на думку позивачки оспорюваний виконавчий напис нотаріуса є незаконним та має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, адже нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той час норми, які регулюють питання вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис №25115, вчинений 17.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в сумі 20143,51 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №25115, вчинений 17.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» заборгованості в сумі 20143,51 грн.

Стягнуто з АТ «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 992.40 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просив рішення суду скасувати як необґрунтоване та відмовити в позові повністю. Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України 03.03.2004 року N 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів». Будь-яких інших документів що підтверджували б безспірність заборгованості Перелік не передбачає, в тому числі і надіслання вимоги.

Суд першої інстанції зазначив, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості позивача, проте яким чином мав нотаріус перевірити безспірність заборгованості чи які саме мав вчинити дії судом не зазначено, також це не передбачено вимогами чинного законодавства.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року ніяк не обмежує нотаріуса у праві вчиненні виконавчого напису у випадку наявності достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року зі справи № 826/20084/14 (щодо постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 6621, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні даного судового спору.

Також, на думку апелянта судом взагалі не враховано заяву про застосування строків позовної давності. Позивачка могла довідатись про вчинення виконавчого напису 17.10.2019 року, окрім того вона сама зазначає, що в грудні 2019 року їй стало відомо про постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 28.11.2019 року, то строк позовної давності почав обраховуватись або з 17.10.2019 року, або з грудня 2019 року, а звернулася ОСОБА_1 до суду з позовом лише в грудні 2022 року, тобто із пропуском строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦК України. Поважних причин пропуску строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу позивачкою не наведено.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 17.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 25115 про звернення стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 482532088 від 24.04.2018 року в сумі 20143,51 грн., укладеним з АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до правонаступника АТ «Сенс Банк».

28.11.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу місто Київ Юхименко О.Л. винесено постанову про примусове виконання виконавчого напису № 25115, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості позивача.

Так, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Отже, за змістом наведених норм права нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи належно оформлені такі документи та чи підтверджують вони безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі пункту 2 Переліку № 1172.

26.11.2014 року Кабінет Міністрів України видав Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Вказаною постановою доповнено пункт п. 2 Переліку № 1172 новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у адміністративній справі № 826/20084/14, що залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:

"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Суди виходили з того, що доповнений оскаржуваною постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати односторонній розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності спору, його суми та факту прострочення, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором та повноважень іпотекодержателя.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням закону - нотаріус не перевірив та не встановив, що заявлена вимога не підпадає під той вид заборгованості, за якими стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів згідно Переліку № 1172.

Твердження апелянта про подачу цього позову зі спливом позовної давності є помилковим.

Так, за змістом ст. 257, ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності, що встановлюється у три роки, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивачка вказувала про порушення свого права внаслідок вчиненням приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчого напису №25115 від 17.10.2019 року, про який вона дізналась в грудні 2019 року, отримавши постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.11.2019 року.

ОСОБА_1 подала цей позов до суду 15.12.2022 року, в межах строку позовної давності.

Оскільки вказана обставина не спростована стороною відповідача, строк позовної давності позивачкою не пропущено.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк