ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м.Суми

Справа №592/410/22

Номер провадження 22-ц/816/859/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 серпня 2022 року у складі судді Костенка В.Г., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 10 серпня 2022 року,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що товариство є надавачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у м. Суми, в тому числі у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі, будучи зареєстрованими та проживаючи у квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку, користувалися наданими послугами з централізованого опалення, але своєчасно та в повному обсязі не оплачували за отримані послуги. У зв`язку з цим у період з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2021 року утворилася заборгованість в сумі 31417 грн 12 коп., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого опалення у сумі 30667 грн 27 коп., внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії у сумі 466 грн 80 коп., внески за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у сумі 266 грн 00 коп., абонплати за абонентське обслуговування в сумі 17 грн 05 коп., яку і просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 серпня 2022 року задоволено позов ТОВ «Сумитеплоенерго».

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 30667 грн 27 коп., внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії у сумі 466 грн 80 коп., внески за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у сумі 266 грн 00 коп., абонплату за абонентське обслуговування в сумі 17 грн 05 коп., а всього 31 417 грн 12 коп.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» 2481 грн 00 коп. відшкодування судових витрат, тобто по 620 грн 25 коп. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необ`єктивність та необґрунтованість, а також те, що воно ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з них суми боргу та судових витрат, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову до них відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було з`ясовано, що заявники апеляційної скарги не є власниками квартири, так як вона не приватизована, жодних договорів з ТОВ «Сумитеплоенерго» вони не укладали. Вказують на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що вони є користувачами послуг, які надаються товариством.

Зазначають, що вони не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим були позбавлені можливості подати свої заперечення, в тому числі докази, які підтверджують, що вони з 1995 року у вказаній квартирі не проживають.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від сплати отриманих послуг. Заявники апеляційної скарги не повідомляли про відсутність за адресою споживання.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційного порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 10). Особовий рахунок за вказаною адресою відкрито на ОСОБА_3 .

Рішеннями виконкому Сумської міської ради №322 від 20 травня 2011 року та №322 від 18 червня 2019 року ТОВ «Сумитеплоенерго» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, в тому числі у будинку АДРЕСА_1 (а.с.19, 15).

Згідно оборотної відомості, за період з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2021 року відповідачам було нараховано за послугу з центрального опалення на загальну суму 31417 грн 12 коп., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого опалення у сумі 30667 грн 27 коп., внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії у сумі 466 грн 80 коп., внески за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у сумі 266 грн 00 коп., абонплати за абонентське обслуговування в сумі 17 грн 05 коп. (а.с. 11-13, 18).

Доказів погашення боргу відповідачами надано не було.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Сумитеплоенерго», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі належним чином не виконали свій обов`язок щодо оплати послуг з централізованого опалення, а тому право позивача порушене і підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач має право, в тому числі, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, проте, такому право прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 7 вказано Закону).

За змістом ч. 1 ст. 9 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктами 33, 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 р. № 1022), передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Проте, відповідачі не виконували зобов`язання з оплати за надані послуги теплопостачання, не сплачували внески за обслуговування та зміну вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонплату та абонентське обслуговування, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку суд стягнув з них на користь позивача, як надавача послуг з централізованого теплопостачання.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Доводи апеляційної скарги, що заявники апеляційної скарги не є власниками житлового приміщення в якому вони зареєстровані, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вищевказана квартира не є приватизованою, а тому відповідно до положень ст. 64 ЖК України, обов`язок зі сплати житлових послуг виникає у всіх повнолітніх осіб, які у встановленому законом порядку вселилися в це житлове приміщення та є його користувачами.

Не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості із заявників апеляційної скарги і те, що вони не проживають у зазначеній квартирі з 1995 року, що підтверджується наданим ними актом, затвердженим директором «КК «Домком Суми», оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не втратили права користування цим житловим приміщенням, доказів на підтвердження того, що їм вчиняються перешкоди у проживанні в цій квартирі суду надано не було.

Крім того, відповідно до п. 37, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Колегією суддів не було встановлено також порушення судом першої інстанції права на судовий захист, так як поштова кореспонденція судом надсилалася відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем їх проживання, та відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є такою, що вручена.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі належних допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Сумитеплоенерго».

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369,п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 серпня 2022 року в оскарженій частинізалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко