Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про стягнення аліментів за договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір від 22.12.2016 за № 1979, який посвідчений нотаріально, згідно з умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень за період з 22.12.2016 до досягнення дитиною повноліття, термін якого продовжується до виповнення дитиною 23 років у разі її навчання у вищому навчальному закладі.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла повноліття, однак навчається у Вищому Навчальному закладі «Вища Школа Мистецтв» у Словакії м. Братіслава, є студенткою 1 курсу денної форми навчання, орієнтовний термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року.

Позивачка вказала, що ОСОБА_2 умови договору порушив, взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого за період з 22.12.2018 до 31.10.2022, що становить 46 місяці, у нього виникла заборгованість у розмірі 69 000,00 гривень, саме таку суму позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки.

15 листопада 2022 року адвокат Галамба М.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, з якої вбачається, що позивачка, крім суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 69 000,00 грн, на підставі ст. 196 СК України, просить стягнути з відповідача також пеню за прострочення сплати аліментів за період з 22.12.2018 по 31.10.2022 у розмірі 69 000,00 гривень.

У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, адвокат Галамба М.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, де також вказала, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 07.02.2001, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 07.02.2001 зроблено відповідний запис за № 144. Батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 .

22 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір за № 1979, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись Н.В., згідно з умовами якого, батько ОСОБА_2 зобов`язується щомісячно сплачувати аліменти матері ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у добровільному порядку шляхом перерахування коштів у розмірі, що становить 1500 гривень.

Згідно з п. 4 Договору, ОСОБА_2 аліменти сплачуватимуться за період з 22.12.2016 до досягнення дитиною повноліття, термін якого продовжується до виповнення дитиною 23 років в разі її навчання у вищому навчальному закладі.

На час звернення до суду, ОСОБА_3 виповнилось 18 років, однак вона не досягла 23 річного віку, і навчається у вищому навчальному закладі.

Згідно з довідкою Театрального факультету Вищої школи музичних мистецтв м. Братіслава, Словакія, від 06 вересня 2022 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є студенткою 1 курсу денної форми навчання, спеціальність театральне мистецтво.

Орієнтовний термін закінчення навчання - 30.06.2024 року.

Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 червня 2019 року у справі № 308/14547/18, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто заборгованість за договором про сплату аліментів на дитину від 22.12.2016 року, за період з 22.07.2018 по 22.12.2018 у загальній сумі 10 500, 00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує і на далі, добровільно кошти на утримання доньки не надає, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість за період з 23.12.2018 по 31.10.2022 у розмірі 69 000,00 грн (46 міс. * 1500 грн щомісяця).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України).

Стаття 189 СК України передбачає право батьків укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про обгрунтованість та задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь заборгованості зі сплати аліментів, згідно з умовами договору, в розмірі 69 000,00 грн за період з 22.12.2018 по 31.10.2022 у розмірі 69 000, 00 гривень (46 міс. * 1500 грн. щомісяця).

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 69 000, 00 гривень, слід зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до пункту 22 (абзац 4) постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена статтею 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це у договорі.

Однак, всупереч зазначеному, наданий позивачкою нотаріально посвідчний договір про сплату аліментів, укладений між сторонами 22.12.2016 та зареєстрований в реєстрі за № 1979, не містить положень, які встановлюють право позивачки як стягувача аліментів на стягнення неустойки (пені) у встановленому ст. 196 Сімейного кодексу України розмірі та порядку, на підставі чого суд прийшов до висновку, що дана позовна вимога необгрунтована та задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог позивачки, яка відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, п. 3) ч. 1 ст. 176 ЦПК, ч. 1, пп. 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272-279, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), заборгованість за договором про сплату аліментів на дитину від 22 грудня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н., зареєстрованим в реєстрі за № 1979, за період з 22.12.2018 по 31.10.2022 у розмірі 69 000,00 грн (шістдесят дев`ять тисяч грн 00 копійок).

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева