Справа № 350/740/23
Номер провадження 2/350/285/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 червня 2023 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.,

секретаря судового засідання Маєвської С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

з участю сторін цивільної справи:

позивачки: ОСОБА_1 ,

представника позивачки: Семка В.Б. ,

суд

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій сторін:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просила розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 08.06.2017 у відділі реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №31; малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживанні з нею; після розірвання шлюбу відновити їй прізвище на дошлюбне « ОСОБА_1 »; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у цій справі.

В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і їхній шлюб має формальний характер з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю, тощо. На даний час вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , а також її представник - адвокат Семко В.Б. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не прибув, причин неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав.

У зв`язку із відключенням в суді мережі Інтернет, представник позивачки через канцелярію суду подав заяву, в якій просив завершувати розгляд справи у їх відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи.

01.06.2023 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, що підтримує позовні вимоги (а.с.15).

15.06.2023 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив завершувати розгляд справи у їх відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 суд постановив провести заочний розгляд цієї цивільної справи.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4), сторони по справі зареєстрували шлюб 08.06.2017 у відділі реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №31. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 ».

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.07.2019 (а.с.5) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витягом з реєстру територіальної громади №2023/003311407 від 27.04.2023 підтверджено, що місце проживання позивачки зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідкою №61602-76 від 19.04.2023 (а.с.11) встановлено, що малолітня дитина сторін проживає разом із своєю матір`ю за місцем її зареєстрованого проживання, а батько дитини - відповідач по справі до складу сім`ї не входить.

Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.

Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вона та відповідач не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально. Збереження шлюбу суперечило б її інтересам, у зв`язку з чим вона просить розірвати шлюб із відповідачем, а строк для примирення не давати.

Суд вважає, що оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в задоволенні такої вимоги буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Небажання відповідача зберегти шлюб на думку суду підтверджується його неприбуттям у судове засідання та не запереченням щодо позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Окрім цього, у позовній заяві позивачка просила змінити її прізвище « ОСОБА_1 » на дошлюбне « ОСОБА_1 ».

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище, враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.

Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дитини на проживанні із нею, суд враховує таке.

Від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дитина ОСОБА_4 , яка проживає разом із своєю матір`ю.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.

Згідно із ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Заперечень щодо залишення малолітньої дитини після розірвання шлюбу проживати разом з матір`ю - позивачкою по справі, відповідач не висловив, оскільки не прибув у судове засідання та не повідомив суд про причини неприбуття.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, при цьому враховуючи інтереси дитини, а також те, позивачка просила залишити дітей на проживанні з нею, а відповідач про інше не заявляв, суд приходить до переконання, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання малолітньої дитини сторін із її матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

V. Розподіл судових витрат.

У позовній заяві позивачка зазначила, що понесла судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Квитанцією від 09.05.2023 (а.с.12) підтверджено, що за подання до суду позовної заяви позивачка сплатила до державного бюджету судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підтвердження понесення судових витрат позивачка подала також до суду квитанцію №003 від 09.05.2023 (а.с.17), якою підтверджено, що адвокат Семко В.Б. прийняв від ОСОБА_1 гонорар за надання правової допомоги в сумі 3000 грн.

Договором про надання правничої (правової) допомоги від 19.04.2023 (а.с.20), а також Додатковим договором (Додаток №1) до договору про надання правової допомоги від 19.04.2023 (а.с.19) підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 та адвокат Семко В.Б. уклали зазначені договори про надання правової допомоги, в яких визначили обов`язки сторін, погодили гонорар адвоката, тощо.

З долученого до матеріалів справи детального опису робіт (наданих послуг) (а.с.18) суд встановив, що адвокатом Семком В.Б. виконано роботи (надано послуги), необхідні для надання правничої допомоги позивачці у цій справі, а саме: попереднє вивчення матеріалів, формування позиції та консультування, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та вивчення судової практики, підготовка процесуальних документів, участь у судових засідання, а також визначену відповідну вартість за надання зазначених послуг.

Повноваження адвоката Семка В.Б. підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги від 09.05.2023 (а.с.21).

Отже, позивачка на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подала до суду належні та допустимі докази, що описані вище.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору та витрат а професійну правничу допомогу на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112, 114, 141, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 08.06.2017 у виконавчому комітеті Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №31 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінити на дошлюбне « ОСОБА_1 ».

Копію рішення направити в Рожнятівський районний відділ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят) гривні 60 копійок сплаченого нею судового збору та 3000 (три тисячі) гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя А.М. Бейко