ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/632/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. суддя Дарницького районного суд м. Києва Трусова Т. О., вивчивши справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , заявник) в особі представника ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження, у якій просить встановити факти перебування на його утриманні матері ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю І групи за відсутності інших осіб, зобов`язаних відповідно до закону її утримувати, та здійснення постійного догляду за нею.

Метою встановлення фактів у цій справі заявник зазначив отримання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За результатами вивчення заяви та доданих до неї документів суддя встановив, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За положеннями статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок розгляду судом справ окремого провадження визначено нормами розділу IV ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).

Згідно зі статтею 315 цього Кодексу суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вимоги до змісту та форми заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначені статтею 318 ЦПК України.

Згідно положень цієї процесуальної норми у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно з правовими висновками, викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі № 641/5187/20, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов, а саме якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, для чого суду потрібно з`ясувати мету встановлення факту; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, у зв`язку з чим необхідно встановлювати правову природу відносин, що виникли між учасниками справи.

Частиною першою статті 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно з нормою статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Таким законом є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 цього Закону військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

Зайнятість постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, як і наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, є також підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (стаття 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

За змістом Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 інвалідність та група інвалідності, яка залежить від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності, встановлюються медико-соціальними експертними комісіями.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (зі змінами), визначено, що перевірка сімейного стану військовослужбовця у разі подання таким військовослужбовцем рапорту або надходження заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами здійснюється територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця.

Отже вказаними нормативно-правовими актами передбачено несудовий порядок встановлення інвалідності та наявності підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби за сімейними обставинами.

Як убачається з матеріалів заяви, 14.02.2023 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та зарахований в штат військової частини НОМЕР_1 .

З моменту призову заявник набув статусу військовослужбовця, а відтак зазначена у заяві мета встановлення факту (отримання відстрочки від призову) суперечить закону і не може бути прийнята до уваги як підстава для відкриття провадження у справі.

В період проходження заявником військової служби його матері ОСОБА_2 встановлена перша група інвалідності. Згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_2 потребує стороннього догляду, нагляду та допомоги.

09.05.2023 заявник подав командиру частини рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері з інвалідністю першої групи.

На виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України Подільський районний у м. Києві територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснив перевірку сімейного стану заявника та за результатами цієї перевірки і наданих документів склав акт, у якому зазначив, що солдат ОСОБА_1 має підстави для звільнення з лав Збройних Сил України у запас через сімейні обставини.

На підставі цього акту наказом командира військової частини від 12.07.2023 заявника звільнено у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 цього Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Отже ураховуючи, що факти, від яких залежало право заявника на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану (а не на отримання відстрочки від призову під час мобілізації, як зазначено у заяві), були установлені у передбаченому чинним законодавством несудовому порядку, і це право було ним реалізоване, дана заява не підлягає судовому розгляду, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 186, статтями 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 04.09.2023.