Справа № 700/211/23
Провадження № 2/700/90/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Лисянка справу №700/211/23 провадження № 2/700/90/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем 04 листопада 2006 року був укладений шлюб, який зареєстрований у Лисянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №58 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане повторно 22.02.2023 року). Від шлюбу мають синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останнім часом сімейне життя між ними постійно погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не хоче підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншим членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, а тому ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Примирення між ними неможливе, подальше перебування у шлюбі буде суперечити її законним правам та інтересам, а відтак шлюб підлягає розірванню.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та за клопотанням позивача призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Крім того, 30.03.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити місце проживання його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що мати дитини - ОСОБА_1 вже рік проживає за кордоном, а менший син - ОСОБА_4 проживає з ним та перебуває на його утриманні, тому з врахуванням ч.2 ст.160 СК України просить встановити місце проживання дитини разом з ним.

Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно зі ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом було встановлено, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Щодо вимог відповідача про визначення місця проживання дитини суд приходить до наступного висновку.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.11.2010 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ч.3 ст.151 СК України, батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.157 СК України, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 160 СК України визначено, що, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

17.03.2023 року рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради №77 затверджено висновок Комісії з захисту прав дитини від 13.03.2023 року №4 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 за його місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Із висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 17.03.2023 року №77 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із батьком вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 року по даний час. Від шлюбу народжені діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з розірванням шлюбу та виїздом за кордон матері дітей, батьки дійшли згоди у вирішенні питання щодо їх проживання: ОСОБА_3 проживатиме із матір`ю ОСОБА_1 за її місцем проживання, ОСОБА_4 із батьком ОСОБА_2 за його місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Батько відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, має офіційне працевлаштування, стабільний дохід. Стан здоров`я дитини не першкоджає проживанню з батьком, а особиста прихильність дитини до батька надає беззаперечне право батькові на особисте піклування про сина. Згідно довідки від нарколога та психіатра: стан психічного здоров`я ОСОБА_2 добрий, зловживання алкогольними напоями або наркотичними засобами відсутнє. На підставі викладеного, згідно з ч.1 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 за його місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Стаття 157 Сімейного кодексу України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Повноцінна участь батьків у вихованні дітей максимально забезпечується при їх спільному проживанні з батьками. В тих випадках, коли батьки, внаслідок розірвання шлюбу або з інших причин, не проживають спільно, можуть виникати спори щодо участі у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини та порядку зустрічей з дитиною того батьків, хто проживає окремо. Так, частиною третьою статті 157 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, в якому батьки можуть визначити не тільки участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо (тобто встановити графік зустрічей з дитиною), але і встановити місце проживання дитини та порядок її утримання. Одночасно, статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У даному випадку, жодна особа не заперечує чи оспорює право відповідача на проживання з ним малолітньої дитини.

В постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року №200/952/18 останній зазначив, що суд, у разі відсутності спору між сторонами, може, а не зобов`язаний, визначити місце проживання дитини.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, що між сторонами існує спір про місце проживання дитини, і після припинення шлюбних стосунків дитина залишилась проживати разом із батьком, суд не вбачає підстав для визначення місця її проживання і вважає за доцільне в рішенні суду зазначити, що після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом із батьком за адресою його проживання.

При визначенні місця проживання дитини суд в першу чергу повинен виходити виключно з інтересів дитини.

Судом досліджувались зазначені обставини. В ході розгляду справи було встановлено, що батько дитини до виконання батьківських обов`язків відноситься добре, характеризується позитивно.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час залишення меншої дитини на проживанні, утриманні та вихованні разом із батьком, не суперечитиме їх інтересам, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення заявленої вимоги.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.19. 109, 110,112-114, 151, 157, 160, 161, СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04.11.2006 року у Лисянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №58 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі, а саме: ОСОБА_6 .

Встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н. В. Бесараб