Єдиний унікальний номер 599/776/23
Номер провадження 2/599/269/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Чорної В.Г. при секретарі Грицай О.П., в режимі відеоконференцзв`язку за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат,

встановив:

позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої частини його заробітку, щомісячно до досягнення донькою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, також одноразово просить стягнути шляхом покриття фактично понесених 50% додаткових витрат пов`язаних з навчанням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 35838.50 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_5 , донька в даний час є повнолітньою, однак продовжує навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, чим не виконує свій обов`язок як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що визначено ст. 199 СК України. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, а тому має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Ухвалою суду від 04.04.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, зазначила, що донька повністю знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не цікавиться життям та здоров`ям доньки, не допомагає матеріально, а позивачу самостійно важко утримувати себе та дітей, оскільки навчання доньки потребує значних витрат, що включає в себе вартість проїзду до місця навчання, проживання у гуртожитку, харчування та купівля необхідної літератури. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує щодо стягнення з нього аліментів, просив суд відмовити у стягненні додаткових витрат на повнолітню доньку, оскільки це не передбачено СК України.

Представник відповідача у суді позов не визнав, зазначив, що відповідач не працює, не має доходів, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому не має можливості утримувати повнолітню доньку. Просив відмовити в задоволенні вимог позивача, так як оплата на навчання не є додатковими витратами на утримання дитини та донька не узгоджувала з батьком навчальний заклад та обрала для навчання найдорожчий факультет.

Позивачка не скористалася своїм правом на подання відповіді на відзив.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи.

09 липня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, який рішенням Зборівського районного суду від 07 листопада 2016 року розірвано. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 27 вересня 2016 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утриманні неповнолітніх дітей в розмірі по 500.00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15 вересня 2016 року.

11 червня 2018 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області у цивільній справі № 599/808/18 збільшено розмір аліментів та стягнуто з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000.00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 31 травня 2018року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою та навчається в Західноукраїнському національному університеті на денній формі навчання за умовами контракту за спеціальністю «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», освітній ступінь-бакалавр, період навчання 13 вересня 2020 року - 30 червня 2024 року, що стверджується довідкою № 488 від 08 березня 2023 року.

Відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_1 відомості про працевлаштування ОСОБА_3 з 06.03.2023 року по даний час відсутні, про це вказано у довідці Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області № 459/04-19 від 09 червня 2023 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 11.05.2023 року на ім`я ОСОБА_4 з І кварталу 2022 року по І квартал 2023 року відсутні доходи та утримані податки.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітньої дитини регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А частиною 3 цієї статті встановлено, що право звернення до суду про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, у зв`язку з продовженням навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так, статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 18 до 23 років з 01.01.2023 становить 2684 грн.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням інтересів сторін, їх матеріального та сімейного стану, суд відповідно до засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) - вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися задовольнити та визначити розмір стягнення аліментів у розмірі однієї четвертої частини доходів, щомісячно, але не менше 50% мінімальної суми аліментів для дітей віком від 18 до 23 років, починаючи з 04 квітня 2023 року і до досягнення дитиною 23 роківза умови, що вона буде продовжувати навчатися.

Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 35838.50 грн, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Частина 1 зазначеної статті закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

У своїй позовній заяві щодо стягнення додаткових витрат на утримання доньки, позивач зазначає, що відносить до таких витрат кошти, які вона сплатила за навчання та проживання у гуртожитку.

Водночас, частиною 1 ст. 185 СК України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину, тобто на особу, яка не досягла вісімнадцятирічного віку.

В зв`язку з наведеними нормами стягненню підлягають витрати на навчання та проживання у гуртожитку неповнолітньої ОСОБА_5 - витрати до її повноліття за період 31.08.2020 по 13.09.2021 у сумі 18772,50 грн, так як витрати з 12.01.2022 року по 23.02.2023 року понесені позивачкою на повнолітню дитину, а главою 16 СК України не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача, який є працездатним, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 04 квітня 2023 року до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчатися та не менше 50% мінімальної суми аліментів для дітей віком від 18 до 23 років, а також частково стягнути одноразово шляхом покриття фактично понесених до повноліття дитини 50% додаткових витрат пов`язаних з проживанням та навчанням ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.10,12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 141, 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчатися та не менше 50% мінімальної суми аліментів для дітей віком від 18 до 23 років.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_2 , одноразово шляхом покриття понесених 50% додаткових витрат пов`язаних з навчанням ОСОБА_5 27 жовтня 2003 року в сумі 18772,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Зборівський районний суд Тернопільської області. Повний текст рішення суду складено 19 червня 2023 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.