Справа № 297/3871/22
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду

22 березня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» за дорученням адвоката Гриниха Т.Ю., дистанційно в режимі відеоконференції, розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Надії Михайлівни про визнання протиправним, скасування рішення і запису про реєстрацію права власності та витребування майна,

встановив:

ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в інтересах якого діє адвокат Печунка В.О., звернулася до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване в м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Н.М., яка здійснює свою діяльність за адресою м. Ужгород, проспект Свободи, 37 офіс 24, Закарпатської області, про визнання протиправним та скасування рішення і запису приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:32972863 від 16.12.2016 року за АТ КБ «ПриватБанк», права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та витребування від незаконного заволодіння майном АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що на початку листопада 2022 року позивачка ОСОБА_1 мала намір зареєструвати у своєму будинку, який належить їй на праві приватної власності, за адресою АДРЕСА_1 , свого родича, однак їй в цьому було відмовлено через те, що вона вже не є власником вищезазначеного будинку. Дізнавшись про даний факт, позивач ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора, у якого отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Ознайомившись із зазначеною Інформацією стало відомо, що 12.12.2016 року відповідач приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Н.М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32972863 від 16.12.2016 року та зареєстрував право власності на будинок за відповідачем АТ КБ «ПриватБанк». Підставою для державної реєстрації зазначено: Договір іпотеки, серія та номер: 472, виданий 03.04.2008 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського РНО Мацола І.В.; повідомлення, серія та номер: б.н, виданий 01.12.2016, видавник: ПАТ КБ ПриватБанк; повідомлення, серія та номер: б.н, виданий 15.02.2016, видавник ПАТ КБ ПриватБанк.

Позивач вважає, що банк протиправно, в порушення норм закону та іпотечного договору, набув у власність будинок - предмет іпотеки, чим самим порушивши право власності позивача, а відтак рішення про реєстрацію підлягає скасуванню, а право власності позивача ОСОБА_1 повинно бути поновлене з наступних підстав: 1) відчуження майна відбулося без згоди позивача, тобто повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк» про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, у позасудовий спосіб, позивач ОСОБА_1 не отримувала; 2) звернення стягнення на майно здійснилося у позасудовий спосіб, який не було передбачено ні кредитним, ні іпотечним договорами; 3) на момент набуття права власності на предмет іпотеки, оцінка майна відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не була проведена; реєстрація права власності здійснювалась всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки дане житло було єдиним місцем проживання позивача.

Ухвалою суду Берегівського районного суду від 30.12.2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 37-38).

Ухвалою суду від 30.12.2022 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Печунка В.О., витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Надії Михайлівни належно завірені копії всіх документів, які були підставою для вчинення державної реєстрації права власності 12.12.2016 року на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за АТ КБ «ПриватБанк»; витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» належним чином завірену копію іпотечного договору, серія та номер 472 від 03.04.2008 року, засвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В. укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , та копію кредитного договору, укладеного між цими ж сторонами(а.с. 39-40).

25.01.2023 року на виконання ухвали суду про витребування доказів представником АТ КБ «ПриватБанк» надано суду копію іпотечного договору, серія та номер 472/473 від 03.04.2008 року, засвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В. укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , та копію кредитного договору від 03.04.2008 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 (а.с. 68-69,73-86).

26.01.2023 року через систему електронний суд адвокатом Гриниха Т.Ю. був поданий відзив на позовну заяву, згідно якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відзив обґрунтовується тим, що відповідно до укладеного договору MMKAWGA00000162 від 03.04.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 17 290,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.04.2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 03.04.2008 року уклали договір іпотеки № б/н, згідно якого позивачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-3468 від 29.09.2005 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 127 260 грн.. Підписанням договору іпотеки від 03.04.2008 року сторонами погоджено умови договору іпотеки, які містить розділ із застереженням «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку», де пункт 29 передбачає що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Позивач безпідставно посилається на те, що АТ КБ ПриватБанком та приватним нотаріусом Стойка Н.М. порушено ст. 35, 37 ЗУ «Про іпотеку», а саме не було надіслано іпотекодавцю вимоги в порушення 30-ти денного строку на усунення порушення. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» неодноразово надсилав ОСОБА_1 письмові вимоги про наявність заборгованості за кредитним договором та повідомляв, що у випадку невиконання умов договору протягом 30-ти днів з моменту отримання даної письмової вимоги, банк змушений буде скористатись правом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Вищевказані документи було надано приватному нотаріусу Стойка Н.М. для здійснення реєстрації переходу права власності на предмет іпотеки.

Також відповідачем зазначено,що спосіб захисту порушених прав, свобод та законних інтересів обраний позивачам не є належним та не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема, позовною вимогою позивача є скасування рішення та запису приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н.М. про державну реєстрацію права та обтяжень, яким за АТ КБ Приват Банк зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Однак згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції, та у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (правова позиція, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц).

Також відповідач зазначив, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає до застосування, з огляду на те, що 07 червня 2014 року набрав чинності вказаний Закон, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Тягар доведення вищезгаданих обставин що предмет іпотеки використовувався позивачкою як місце постійного проживання та у власності не знаходилося інше нерухоме житлове майно, лежить на позивачці ОСОБА_1 ..

Також відповідачем у відзиві вказано, що позивачем пропущено строк позовної давності. Дата державної реєстрації права власності за АТ КБ ПриватБанк на предмет іпотеки 16 грудня 2016 року, позивач звернулась до суду в грудні 2022 року, тобто із пропуском строку позовної давності, який сплив 16.12.2019 року Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить застосувати суд по спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 87-96).

Ухвалою суду від 26.01.2023 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Печунка В.О., витребувано від Закарпатського обласного державного нотаріального архіву належно завірені копії всіх документів, які були підставою для вчинення державної реєстрації права власності 12.12.2016 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Н.М. на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 104-105).

21.02.2023 року на ухвалу суду від 26.01.2023 року від Закарпатського обласного державного нотаріального архіву отримано повідомлення про те, що реєстраційні справи приватних та державних нотаріусів, які містять документи, на підставі яких приймаються рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно у справах нотаріального архіву не зберігаються (а.с. 128).

02.02.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Печунка В.О. поступила відповідь на відзив, згідно якої рішення нотаріуса від 16.12.2016 вважає необґрунтованим, оскільки, ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Оцінка майна взагалі не була проведена, що у свою чергу унеможливлювало звернення стягнення у позасудовому порядку. Велика Палата Верховного суду у Постанові від 20 березня 2019 року по справі №306/2053/16 зробила висновок, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Тому, оскільки, відсутня інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, така ціна набуття права власності на предмет іпотеки не погоджувалась з позивачем на момент вчинення державними реєстратором запису про право власності за відповідачем, то це є підставою визнання неправомірною та скасування реєстрації право власності.

Підпунктом 2 п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.15 №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.16 №553), передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Однак, у порушення встановлених законодавством вимог, позивач ОСОБА_1 не отримувала від Банку жодного повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Посилання відповідача, про те, що Банком надсилались на адресу позивача вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, не слід брати до уваги, оскільки не додано жодних доказів про отримання даної вимоги з відміткою про вручення адресату ОСОБА_1 ..

Що стосується звернення стягнення на нерухоме майно під час дії мораторію, то представник позивача зазначив, що 10.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові у справі № 726/1538/16-ц прийшла до висновку, що реалізувати статтю 37, 38, Закону України «Про іпотеку» на момент чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можна.Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Щодо застосування позовної давності, представник зазначив, що позивач ОСОБА_1 взагалі не була повідомлена про те, що банк скористався позасудовим врегулюванням спору, а саме зареєстрував за собою право власності на єдине і належне майно позивача. У свою чергу, позивач на початку листопада місяця 2022 року мала намір зареєструвати у своєму будинку, свого родича, однак їй було в цьому відмовлено через те, що вона не є власником будинку і саме тільки тоді позивач ОСОБА_1 дізналася про порушене своє право на нерухоме майно. Таким чином, вважає, що строк позовної давності слід рахувати з моменту коли особа довідалася про порушення свого права, у даній справі це листопад 2022 року, а отже строк звернення до суду позивачем ОСОБА_1 не пропущений.

Що стосується обрання позивачем неналежного способу захисту, представник вказав, що законодавство визначає певний перелік можливих способів захисту порушеного права, у тому числі у спосіб, визначений договором (стаття 16 Цивільного кодексу). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу, зауважила, що: «Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав». Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (а.с. 119-123).

Ухвалою суду від 22.02.2023 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Печунка В.О. витребувано від Берегівської районної військової адміністрації (Берегівської районної державної адміністрації) належно завірені копії всіх документів, які були підставою для вчинення державної реєстрації права власності 12.12.2016 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Н.М. на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 135-137).

16.03.2023 року на ухвалу суду від 22.02.2023 року від Берегівської районної військової адміністрації (Берегівської районної державної адміністрації) отримано завірені копії всіх документів, які були підставою для вчинення державної реєстрації права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 140-155).

Крім того, ухвалою суду від 22.02.2023 року застосовано до відповідача - приватного нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Н.М. захід процесуального примусу - штраф за невиконання учасником справи його обов`язків, та стягнуто з приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Надії Михайлівни, яка здійснює свою діяльність за адресою м. Ужгород, проспект Свободи, 37 офіс 24, Закарпатської області в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 1 (одного) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень (а.с. 131-134).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Печунка В.О. в підготовче судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» за дорученням адвокат Гриниха Т.Ю., яка брала участь в підготовчому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнала, підтримала поданий відзив на позовну заяву та зазначила, що позивачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про наявність у неї заборгованості по кредитному договору та можливості звернення стягнення іпотекодержателем на іпотечне майно, однак надати суду докази про вручення таких повідомлень ОСОБА_1 , не може, оскільки всі документи були передані нотаріусу у 2016 році. Крім того, представник відповідача не заперечила, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» діяв у 2016 році у вказаних правовідносинах, однак вважала, що позивачка ОСОБА_1 не довела належними доказами, що у неї відсутнє інше житло, тобто інше нерухоме майно для можливого постійного проживання. Також представник ствердила, що згідно законодавства оцінку майна при державній реєстрації за АТ КБ «ПриватБанк» будинку не потрібно було робити.

Відповідач - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Н. М. в підготовче судове засідання не з`явилась.

Заслухавши представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» суд приходить до наступного висновку.

Підстави для залишення позовних заяв без розгляду, закриття провадження в справі судом не встановлені.

Суд встановлює наступний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень: заслуховування вступного слова учасників справи, в разі їх явки в судове засідання, дослідження поданих ними доказів, відзиву, відповіді на відзив, а також доказів витребуваних судом.

Суд, здійснив необхідні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті приходить до висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 197-200, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України,

ухвалив:

Закрити підготовче засідання та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Стойка Надії Михайлівни про визнання протиправним, скасування рішення і запису про реєстрацію права власності та витребування майна, до розгляду по суті на 09:30 годин 19 квітня 2023 року в залі судових засідань в приміщенні Берегівського районного суду Закарпатської області за адресою м. Берегове, вул. Бетлена, 3.

Про час, дату та місце судових засідань з розгляду справи по суті повідомити учасників справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud0701/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лайош ГАЛ