Справа №359/4637/23
Провадження №2-з/359/42/2023
УХВАЛА

8 червня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шабанової В.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом вселення позивача та передання йому комплекту ключів від замка вхідних дверей цього об`єкту нерухомого майна,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та посилається на те, що його довірителем пред`явлений позов про зобов`язання ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом його вселення та передання позивачу ключів від замка вхідних дверей вказаного об`єкту нерухомого майна. Право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_4 . Вона може відчужити цей об`єкт нерухомого майна у власність інших осіб. Ця обставина унемож-ливить виконання рішення суду та утруднить захист прав позивача. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_4 вчиняти дії, спрямовані на відчуження цього об`єкта нерухомого майна та передання його у користування інших осіб.

1.2. Представник відповідача ОСОБА_2 заперечує проти задоволення заяви та посилається на те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_4 , а не спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 припинив бути членом сім`ї власника житла. У зв`язку з цією обставиною припинилось його право користування житловим будинком. Крім того, відповідач має інше місце проживання в садовому будинку АДРЕСА_2 на території Сошниківської сільської ради Бориспіль-ського району. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні заяви.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних відносин.

2.1. В травні 2023 року ОСОБА_3 пред`явив до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.15-25): просить зобов`язання ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні позивачем житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом його вселення та передання ОСОБА_3 ключів від замка вхідних дверей вказаного об`єкту нерухомого майна.

2.2. Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

а. щодо забезпечення позову.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.5. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.6. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

б. щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення.

3.7. Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

3.8. Згідно з п.1 ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

4.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №334582830 від 5 червня 2023 року (а.с.49-50) вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про застосування обтяжень відносно вказаного житло-вого будинку. ОСОБА_4 має можливість в будь-який час відчужити його у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову взагалі. Припинення у ОСОБА_3 статусу члена сім`ї власника майна, а також наявність у нього іншого житла мають значення виключно для вирішення спору по суті, а не для розгляду суто процесуального питання про забезпечення позову. Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача ОСОБА_2 на вказані обставини.

4.2. Предметом спору за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , є право користу-вання житловим будинком по АДРЕСА_1 . Ця обставина свідчить про те, що накладення арешту на вказаний об`єкт нерухо-мого майна є співмірним заходом забезпечення позову, який повністю відповідає змісту заявлених позовних вимог.

4.3. Очевидно, щовжиття означеного обтяження є втручанням держави у право ОСОБА_4 на мирне володіння її майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Така мета становить суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, накладення арешту на житловий будинок полягає у позбавленні ОСОБА_4 можливості лише відчужити цей об`єкт нерухомого майна, а не володіти або користуватись ним. Це свідчить про те, що застосування означеного обтяження не призведе до жодних негативних наслідків для відповідача. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення позову належить накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

4.5. Вжиття такого обтяження повністю виключить ризик відчуження житлового будинку у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про відсутність потреби в додатковому оголошенні відповідачу заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна. Крім того, передання житлового будинку у користування інших осіб не вплине на виконання рішення суду. Тому у задоволенні заяви в частині вимоги про вжиття вказаних заходів забезпечення позову слід відмовити.

4.6. Накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 само по собі не спроможне спричинити відповідачузбитки. ОСОБА_3 проживає на території України та володіє нерухомим майном. Ці обставини свідчать про відсутність жодного ризику невідшкодування ОСОБА_4 збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову. Тому підстави для вжиття до позивача заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ч.6 ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 .

У задоволенні заяви в частині вимог про вжиття інших заходів забезпечення позову відмовити.

Стягувач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іденти-фікаційний номер НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає по АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали суду складений 13 червня 2023 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення судового рішення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець