Справа 556/1254/23
Номер провадження 2/556/349/2023

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2023 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Котик Л.О.

при секретарі - Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру (cпособу) аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру (cпособу) аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 15 серпня 2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Володимирецькогог районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року шлюб між ними розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 28 грудня 2018 року, і до настання повноліття.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, щона даний час, визначений раніше розмір аліментів є завищеним та обтяжливим для позивача, у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_5 .

Також позивач зазначив, що у зв`язку із веденням в Україні воєнного стану, він змушений був взяти на утримання свою бабусю, якій 94 роки, оскільки його батьків не має, а інші близькі родичі у бабусі відсутні.

На підставі наведеного просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього в частці від його заробітку, на підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.

Вказаний позов надійшов до суду 05 травня 2023 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

08 червня 2023 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 заявив позов про зміну (способу) аліментів. Однак зменшення розміру аліментів призведе до її скрутного матеріального становища. На сьогоднішній день, ОСОБА_2 самостійно виховує двоє неповнолітніх дітей, не працює, оскільки її призначено опікуном над недієздатним братом, інвалідом І групи з дитинства ОСОБА_6 , який потребує постійного стороннього догляду. Діти проживають з ОСОБА_2 . Також, їх спільний син ОСОБА_7 , довгий час хворіє, має доброякісне новоутворення, яке прооперували, потребує постійного обстеження, лікування, на що потрібні великі кошти. Окрім того, позивач вже майже рік не сплачує аліменти.

Також, ОСОБА_2 , зазначила, що ОСОБА_1 проживає зі своєю новою сім`єю в м. Лозова Харківської області, у квартирі, яка придбана ними під час шлюбу і є спільною сумісною власністю. Її та їх спільних дітей позивач в квартиру не впускав, а тому останні були змушені виїхати в с. Довговоля Вараського району Рівненської області, де проживає в будинку своїх батьків.

Окрім того відповідачка у своєму відзиві просить в позові відмовити, оскільки ОСОБА_1 просить не зменшити розмір аліментів, а змінити спосіб стягнення аліментів, з частки від його заробіткуна тверду грошову суму, а як зазначено в ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за позовом одержувача аліментів.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, в судове засідання з`явитися не може, оскільки з 2022 року проходить військову службу у в/ НОМЕР_1 .

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити за безпідставністю.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав:

Що стосується сімейного і матеріального становища сторін, судом встановлено, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження дітей.

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 28 грудня 2018 року, і до настання повноліття дітей.

13 серпня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_5 , про що Лозківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис №178, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 .

Від даного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилася дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (свідоцтво про народження дитини, серії НОМЕР_3 )

Відповідно до довідки №1824 від 27 квітня 2023 року, виданої військовою частиною № НОМЕР_4 , старший солдат ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_4 .

Згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 червня 2021 року, ОСОБА_2 призначено опікуном недієздатного ОСОБА_6 , 1988 року народження.

А як зазначено в довідці №290 від 25.05.2023, виданої Володимирецькою селищною радою Рівненської області, ОСОБА_2 , 1981 року народження, не працює, здійснює догляд і є опікуном за своїм братом ОСОБА_6 , 1988 року народження, інвалідом І групи з дитинства.

Про те, що неповнолітні діти відповідачки та її брат ОСОБА_6 проживають разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , підтверджується довідками №291, №292 від 25.05.2023, виданими Володимирецькою селищною радою Рівненської області.

Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2023, виданій КНП «Володимирецька БЛ», останній має наступні діагнози: рецидивуючий обструктивний бронхіт, в стадії нестійкої ремісії. Доброякісне новоутворення жирової тканини та підшлункової. Гіперглікемія.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що: «інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів».

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідночастини другої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

А як зазначено в ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Важливо відрізняти між собою поняття розміру аліментів та способу їх стягнення. У випадках вказаних в ст. 192 СК України до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів може звернутись як стягувач, так і платник аліментів. У той же час ст. 181 СК України визначаються способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 (при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192, але й стаття 182, статті 183, стаття 184 СК України. Стягнення аліментів відповідно до нового способу починається з дня набрання судовим рішенням законної сили).

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд, у своїй постанові від 14.11.2018, у справі №372/2393/17, зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

У цій справі з позовом про зміну способу стягнення аліментів звернувся не одержувач (стягував) аліментів, а платник аліментів, а тому відповідно до ч.3 ст.181 СК України, чинної на час ухвалення оскаржуваного рішення, він не мав права вимагати зміни способу стягнення аліментів з розміру аліментів, визначеного у частці від заробітку (доходу) батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі. За наявності підстав він має право, відповідно до ст.192 СК України, ставити питання про зменшення розміру стягуваних аліментів в межах обраного стягувачем та рішенням суду способу (визначеного у частці від заробітку (доходу) батька дитини), а саме з 1/2 на 1/3, 1/3, 1/5 і т.д.

Відтак зміна способу стягнення аліментів на стягнення у твердій грошовій сумі не може бути заявлена платником аліментів.

Окрім того, позивач не довів належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу свого позову, а саме погіршення свого матеріального стану чи покращення матеріального стану відповідачки, зміни у відповідачки сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я свого чи відповідачки, тощо.

Поряд з цим згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

В цьому контексті зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 141, 180 -184, 191, 192,197 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру (способу) аліментів, відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Котик Л.О.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .