Справа № 459/2961/22
Провадження № 2/459/483/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Гук Т.Я.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львіввугілля»про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И В :

03.11.2022 позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь 50 000, 00 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначив, що він 04.04.2005 був прийнятий учнем гірника підземного 1 розряду з повним робочим днем в шахті на «Шахту «Лісова» ДП «Львіввугілля». 11.04.2005 направлений в УКК на курси гірників підземних з відривом від виробництва. 11.05.2005-13.06.2005 проходив практику на підземних роботах. 21.06.2005 після курсів переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті.

14.02.2006 був звільнений з ініціативи працівника ст. 38 КЗпП України. 04.04.2006 був прийнятий гірником підземним 3-го розряду на «Шахту «Межирічанська» дільниця ВіТБ з повним робочим днем під землею. 04.12.2007 відряджений в УКК на курси гірників очисного забою з відривом від роботи. 22.01.2008 - 17.03.2008 проходив практику учнем гірника очисного забою на дільниці № 6 з повним робочим днем під землею. 24.03.2008 після закінчення курсів переведений гірником очисного забою 5-го розряду на дільницю № 6 з повним робочим днем під землею. 14.01.2011 звільнений по п.5 ст.36 КЗпП України, по переводу на шахту «Степова».

18.01.2011 прийнятий підземним гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах по переводу на шахту «Степова» з шахти «Межирічанська». 26.08.2011 був звільнений по переводу на шахту «Межирічанська», п. 5 ст.36 КЗпП України. 03.09.2011 був прийнятий гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю № 6 Шахти «Межирічанська», по переводу з шахти «Степова». 07.09.2011р. звільнений по ст. 38 КЗпП України по ініціативі працівника. 20.09.2011р. прийнятий підземним гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем на підземних роботах.

Зазначає, що наказом №248-в від 28.11.2017 проведена атестація робочих місць за умовами праці, що підтверджує право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1.

08.11.2021 був звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п. 2 ст. 40КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України, та одноразової допомоги в розмірі 2-х середньомісячних заробітків згідно Колективного договору.

Позивач зазначив, що у зв`язку з тривалою роботою з особливо шкідливих та тяжких умовах праці у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується виписками із медичної документації.

Вказав, що внаслідок роботи на підприємствах ДП «Львіввугілля», а саме: ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» по професії: гірник підземний, ВП «Шахта «Межирічанська» по професіях: гірник підземний, гірник очисного забою, ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» по професії: гірник очисного забою, за таких обставин: неефективної роботи захисних засобів і механізмів, невикористання засобів малої механізації, неефективної роботи засобів пилоподавлення (зрошення) в місцях інтенсивного утворення пилу, невикористання засобів індивідуального захисту працівником, йому було встановлено професійні захворювання: Основний: Хронічна лівобічна L5-S1 попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями, рецидивуючий перебіг - М 54.1. Хронічний бронхіт II ст. (друга), фаза стихаючого загострення, пневмосклероз, емфізема легень, JIH-I-II (першого-другого) ст. - J42. Супутній: Цукровий діабет, тип 2, декомпенсація-Е11. Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 50%. Зазначає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність, став інвалідом, в нього з`явився кашель, змушений постійно звертатися за медичною допомогою, стан його здоров`я став незадовільним. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням порушено всі нормальні умови його життя, він відчуває великі незручності при ведені домашнього господарства, йому стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль, змушений докладати додаткових зусиль для організації життя, змушений вести малорухомий спосіб життя, перестав бути повноцінною людиною. Відтак просить задовольнити повністю.

Ухвалою 04.11.2022 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 12.12.2022, який відкладено на 16.01.2023.

16.01.2023 в судовому засіданні протокольною ухвало задоволено клопотання представника відповідача та визнано явку позивача обов`язковою та оголошено перерву до 20.02.2023, яку було востаннє продовжено до 27.03.2023 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

29.11.2022 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість вимог, не надання позивачем доказів, завдання підприємством моральної шкоди. При прийомі на роботу позивач був проінформований про шкідливі умови праці.

19.12.2022 позивач надав відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просив стягнути з відповідача на його користь 50 000, 00 гривень відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне та дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 04.04.2005 був прийнятий учнем гірника підземного 1 розряду з повним робочим днем в шахті на «Шахту «Лісова» ДП «Львіввугілля».

11.04.2005 ОСОБА_1 направлений в УКК на курси гірників підземних з відривом від виробництва.

11.05.2005-13.06.2005 практика на підземних роботах.

21.06.2005 ОСОБА_1 після курсів переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті.

ОСОБА_1 14.02.2006 був звільнений з ініціативи працівника ст. 38 КЗпП України.

04.04.2006 ОСОБА_1 прийнятий гірником підземним 3-го розряду на «Шахту «Межирічанська» дільниця ВіТБ з повним робочим днем під землею.

04.12.2007 відряджений в УКК на курси гірників очисного забою з відривом від роботи.

22.01.2008 - 17.03.2008 проходив практику учнем гірника очисного забою на дільниці № 6 з повним робочим днем під землею.

24.03.2008 після закінчення курсів переведений гірником очисного забою 5-го розряду на дільницю № 6 з повним робочим днем під землею.

14.01.2011 ОСОБА_1 звільнений по п.5 ст.36 КЗпП України, по переводу на шахту «Степова».

ОСОБА_1 18.01.2011 прийнятий підземним гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах по переводу на Шахту «Степова» з шахти «Межирічанська».

26.08.2011 звільнений по переводу на шахту «Межирічанська», на підставі п. 5 ст.36 КЗпП України.

03.09.2011 був прийнятий гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю № 6 Шахти «Межирічанська», по переводу з шахти «Степова».

07.09.2011 звільнений з Шахти «Межирічанська» по ст. 38 КЗпП України по ініціативі працівника.

20.09.2011 ОСОБА_1 прийнятий підземним гірником очисного забою п`ятого розряду на Шахту «Степова» з повним робочим днем на підземних роботах.

ОСОБА_1 08.11.2021 звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п. 2 ст. 40КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України, та одноразової допомоги в розмірі 2-х середньомісячних заробітків згідно Колективного договору.

24.11.2021 комісія ВП Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання (отруєння) працівника ОСОБА_1 , про що було складено акт розслідування професійного захворювання, по формі П-4, діагноз: Основний: Хронічна лівобічна L5-S1 попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями, рецидивуючий перебіг - М 54.1. Хронічний бронхіт II ст. (друга), фаза стихаючого загострення, пневмосклероз, емфізема легень, JIH-I-II (першого-другого) ст. - J42. Супутній: Цукровий діабет, тип 2, декомпенсація-Е11, який встановлено Львівською обласною клінічною лікарнею (профпатолічне відділення), та прийшла до висновку, що професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах на підприємствах, а саме: ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» по професії: гірник підземний, ВП «Шахта «Межирічанська» по професіях: гірник підземний, гірник очисного забою, ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» по професії: гірник очисного забою, за таких обставин: неефективної роботи захисних засобів і механізмів, невикористання засобів малої механізації, неефективної роботи засобів пилоподавлення (зрошення) в місцях інтенсивного утворення пилу, невикористання засобів індивідуального захисту даним працівником.

Причина виникнення професійного захворювання (отруєння):

1.Піднімання та переміщення вантажів масою 31кг, вручну двічі кожної години зміни (норма до 30 кг.), фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажів на відстань від 1 до 5м. масою 56830кг/м. (норма до 44000кг/м.), вимушене положення тіла: «на колінах» 32%, «навпочіпки» 36% (норма до 10%), нахили корпусу 194 р/зм. (норма 51-100), статичне навантаження за участю м`язів корпуса та ніг 179100кг/с. (норма до 100000кг/с.) на протязі робочої зміни.

2.Запиленість повітря робочої зони, пил з вмістом вільного діоксиду кремнію до концентрації 116,36-124,55 мг/м3 (ГДК -4 мг/м3) на протязі 86,9% робочої зміни.

3.Мікроклімат, на протязі 100% робочої зміни:

-температура повітря +24,6 -+25,4° С (норма +19 - +24°С);

-відносна вологість повітря 86% (норма 75%);

-швидкість повітря 0,59 - 0,68м/с (норма 0,3 -0,9м/с)

Відповідно до виписки МОЗ Обласної МСЕК, серія 12ААА №107608 30.12.2021 позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме: 50% втрати професійної працездатності, з яких: 30% за хронічна радикулопатія, 20% хронічний бронхіт ЛН І-ІІст.; дата переогляду 30.12.2022, потреба в додаткових видах допомоги: санаторно-курортне лікування.

Згідно довідки МОЗ Обласної МСЕК, серія 12 ААА №109000 від 13.12.2020 повторним оглядом підтверджено позивачу третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме 50% втрати професійної працездатності, з яких: 30% за хронічна радикулопатія, 20% хронічний бронхіт ЛН І-ІІст.; дата переогляду 30.12.2022, потреба в додаткових видах допомоги: санаторно-курортне лікування.

Також до матеріалів справи додано копію індивідуальної програми реабілітації інваліда №47 від 19.01.2022, результати оглядів ОСОБА_1 у лікарнях, копії виписок із медичної карти, копії витягів з медичної карти та інші документи, які свідчать про отримані позивачем на виробництві хронічні професійні захворювання.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до частини 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідки МСЕК, згідно яких позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 45 % за сукупністю та третя група інвалідності.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди є акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 24.11.2021, згідно якого ОСОБА_3 за час роботи на підприємствах відповідача отримав професійне захворювання, а саме: Основне: Хронічна лівобічна L5-S1 попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями, рецидивуючий перебіг - М 54.1. Хронічний бронхіт II ст. (друга), фаза стихаючого загострення, пневмосклероз, емфізема легень, JIH-I-II (першого-другого) ст. - J42. Супутнє: Цукровий діабет, тип 2, декомпенсація-Е11.

Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18).

Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань.

Беручи до уваги те, що відповідач не створив позивачеві безпечних і нешкідливих умов праці, не впроваджував сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, внаслідок чого ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я та втрату працездатності саме внаслідок професійного захворювання ОСОБА_1 призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 50%, встановлена 3 група інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, а відтак позов підлягає до задоволення.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Львіввугілля»(, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26) про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля»на користь ОСОБА_1 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля»на користь держави 992,40 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30 березня 2023 року.

Суддя: Н. Я. Отчак