Провадження № 2/161/379/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 березня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Гичці М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьк в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 246 876 грн. майнової шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, 7000 грн. витрат понесених за проведення судової експертизи, 10 000 грн витрат на правничу допомогу та судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.06.2022 року о 22 год. 10 хв. водій автомобіля марки «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Конякіна в напрямку вул. Гордіюк навпроти буд. 17 по вул. Конякіна при здійсненні маневру обгону попутного вантажного автомобіля марки Vokvo FH-500 н.3. НОМЕР_2 з причепом BODEX н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зіткнувся в заднє ліве колесо вантажівки від чого перекинувся на зустрічній смузі, де ще зіткнувся з зустрічним автомобілем марки Opel Vivaro н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій авто Volkswagen ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області 15.09.2022 по справі №161/10683/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно висновку експерта №0034 за результатами проведеного автотоварознавчого дослідження, від 26.09.2022, на підставі проведених досліджень і розрахунків, вартість матеріального збитку (з технічної точки зору) заподіяного власнику досліджуваного автомобіля Opel Vivaro, держав реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 22.06.2022 становить 367 876 гривень.

СК «УТСК» виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту в розмірі 128 500 грн, з виключенням франшизи -1500 грн, а тому просить стягнути з відповідача, як з винною особи завдані збитки в розмірі 239 376 грн, як різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, франшизи в розмірі 1500 грн та 6000 грн витрат на евакувано транспортного засобу.

Окрім того позивачем зазначено, що участь у ДТП безумовно негативно вплинула на його моральний стан та призвело до душевних страждань. Позивач використовував свій транспортний засіб для роботи, а саме перевезення малини, вирощуванням якої він займається, а тому позивач змушений був винаймати подібний автомобіль сплачуючи за це додаткові кошти. Тому з врахуванням розумності і справедливості розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10 000 грн.

Також позивачем було сплачено 7000 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 04.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, подали заяву, в якій просять розгляд справи проводити без їх участі. Просять позовні вимоги задовольнити. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, на адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому працівниками пошти зазначена причина повернення за закінченням терміну зберігання, а також, оголошенням на інформаційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області 15.09.2022 по справі №161/10683/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 ч.1, ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.31-33).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», відповідно до полісу №209214935(а.с.30).

Згідно відповіді №е-2402-114-В від18.10.2022 СК «УТСК» прийняло рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в межах ліміту в розмірі 128 500 грн (а.с.29).

Згідно висновку експерта №0034 за результатами проведеного автотоварознавчого дослідження, від 26.09.2022, на підставі проведених досліджень і розрахунків, вартість матеріального збитку (з технічної точки зору) заподіяного власнику досліджуваного автомобіля Opel Vivaro, держав реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 22.06.2022 становить 367 876 гривень (а.с.5-26).

Відповідно до копії запрошення від 28.07.2022, позивач запрошував відповідача на огляд експертом транспортного засобу Opel Vivaro н.з. НОМЕР_4 (а.с.34-35).

Також позивачем було сплачено 7000 грн. за проведення вищевказаної авто товарознавчої експертизи, що стверджується копією акту прийому-передачі від 26.09.2022 та квитанції №0.0..1 від 07.09.2022 (а.с.37-38).

Крім того позивачем понесені витрати з транспортування автомобіля до місяця стоянки 05.08.2022 на суму 3500 грн (а.с.41) та 08.11.2022 на суму 2500 грн (а.с.42-44).

Відповідно до норм ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом, зокрема, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Стаття 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, у позивача з`явилась підстава для пред`явлення майнових вимог до відповідача про відшкодування заподіяної ним майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як закріплено в ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Також дана шкода може бути відшкодована страхувальником у межах встановленого договором розміру франшизи.

З наданих позивачем документів вбачається, що вартість майнового збитку в результаті пошкодження автомобіля складає 367 876 грн.

СК «УТСК» позивачу виплатило страхове відшкодування від 22.06.2022 в розмірі 128 500грн (в межах ліміту), за виключенням франшизи 1500 грн.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, яка складає 239 376 грн.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про відшкодування витрат на послуги евакуатора по транспортуванню пошкодженого транспортного засобу, суд керується вимогами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на послуги евакуатора по транспортуванню пошкодженого автомобіля від місця ДТП у сумі 6000 грн., є обґрунтованими, що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 06.12.2022 на суму 3500 грн та №0.0..1 на суму 2500 грн від 06.12.2022 (а.с. 44).

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вартість матеріального збитку в сумі 246 876 грн., що складається з ріщниці між фактичним розміром завданої шкоди 239 376 грн та витрат на евакуювання транспортного засобу в сумі 6000 грн.

Щодо позовної вимог про стягнення моральної шкоди, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 цієї постанови Пленуму згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що участь у ДТП безумовно негативно вплинула на моральний стан позивача та призвела до душевних страждань, значне пошкодження транспортного засобу, тому з врахуванням розумності і справедливості суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України.

Як вбачається з частково досліджених матеріалів справи, представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.06.2022 року; розрахунок понесених витрат, акт прийому-передачі наданих послуг від 06.12.2022 та квитанцію до прибуткового касового ордера від 06.12.2022 на суму 10 000 грн (а.с.45-49).

Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації.

Згідно з положеннями ст.ст.141, 142 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 246 876 (двісті сорок шість тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень матеріальної шкоди, 3 000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, 7 000 (сім тисяч) гривень витрат понесених за проведення експертизи та 2 766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 48 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 7 000 (сім тисяч) гривень витрат понесених за проведення експертизи та 2 766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 48 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.03.2023.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк