Справа № 137/778/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судового засідання Голоти О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

Позов мотивує тим, що після смерті батька, він та його мати ОСОБА_2 вступили в спадщину так як разом проживали.

Вказує, що після смерті батька залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини на вищевказане домоволодіння, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.03.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що йому стало відомо, що згідно рішення №9-а виконкому Пеньківської сільської ради від 25 січня 1994 року, ОСОБА_3 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,45 га в тому числі: 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 ; 0,33 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Тому просить визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовну заяву підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити. Судові витрати просить залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву відповідно до якої справу просять розглянути без її участі. Проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 (а.с.7) його батькам зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про одруження (а.с.9) ОСОБА_3 19.02.1966 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10) 19.06.2018 р. здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за №433/02-14 від 26.05.2021 (а.с.11) ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В провадженні Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області знаходиться спадкова справа №286/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №1508 від 12.11.2021 (а.с.12) ОСОБА_3 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав до дня смерті в АДРЕСА_1 , разом з ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_2 , 1948 р.н., син ОСОБА_1 , 1966 р.н., невістка ОСОБА_6 , 1967 р.н.

Відповідно до Витягу з погосподарської книги за №730 від 27.05.2021 (а.с.13) житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення №9-а виконкому Пеньківської сільської ради народних депутатів від 26 січня 1994 року (а.с.14) передано ОСОБА_3 (так у документі) жителю с. Підлісне у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га, яка розташована в межах села для ведення особистого підсобного господарства, в т.ч. по АДРЕСА_1 0,45 га.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15-19) зазначається технічна характеристика будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №2097/02-6 від 07.09.2022 (а.с.39) рішенням виконкому Пеньківської сільської ради №9а від 26 січня 1994 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га у тому числі: 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 ; 0,33 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0390 (а.с.40) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 7197 грн.

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0391 (а.с.41) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 78310 грн.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.42-43) підтверджується внесення відомостей у Державний земельний кадастр про земельну ділянку кадастровий номер :05:003:0391 площею 0,1052 для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.44-45) підтверджується внесення відомостей у Державний земельний кадастр про земельну ділянку кадастровий номер :05:003:0390 площею 0,33 для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальному порядку позивач не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст.315, 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, ст. 120 ЗК України Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок, загальною площею 38,5 кв.м., житловою площею 21,4 кв.м., літ. «А», веранда літ. «а1», ганок, сарай-гараж літ. «Б», сарай літ. «В», ворота №1, огорожа №2, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,1052 кадастровий номер :05:003:0391 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку площею 0,33 кадастровий номер :05:003:0390 для ведення особистого селянського господарства, яка рохташована АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.