Справа № 288/2300/21
Провадження № 2/288/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань - Корнієнко Т.М.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», представник Мирошніченко Інна Вадимівна до ОСОБА_1 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, в якому вказує, що 22 лютого 2012 року між товариством та Відповідачем було укладено договір про фінансовий лізинг № 00004259 (далі - Договір) разом з додатками до нього, серед яких загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі - Загальні умови) та графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) (надалі - Графік платежів), які є невід`ємними частинами договору лізингу.

Предметом контракту, згідно з п. 3.1. загальних умов, є транспортний засіб, зазначений у контракті. Детальна характеристика об`єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб марки Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (далі також - «Автомобіль»).

ТОВ «Порше Лізинг Україна», у відповідності до п.п.3.2. та 3.1. загальних умов, придбало автомобіль, який був обраний відповідно до специфікації Відповідача та в повній мірі відповідав вимогам ОСОБА_1 .

Відповідач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало автомобіль.

В договорі лізингу сторони визначили умови лізингу, серед яких: Вартість об`єкту лізингу: еквівалент 23.100,00 $; Авансовий платіж: еквівалент 4.620,00 $; Обсяг фінансування: еквівалент 18.480,00 $; Кількість лізингових платежів: 60; Строк лізингу (місяців): 60; Щомісячний лізинговий платіж: еквівалент 502,16 $.

На виконання умов укладеного Договору лізингу та положень п.3.2. Загальних умов, Позивачем укладено відповідний Договір купівлі-продажу транспортного засобу з ТОВ «Фірма «ОПАД», відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало (отримало право власності) на Автомобіль, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу та передало його у користування під виплату лізингових платежів Відповідачу, що підтверджується копією акту прийому-передачі.

З наведеного вбачається, що укладений ТОВ «Порше Лізинг Україна» як покупцем договір купівлі-продажу автомобіля з ТОВ «Фірма «ОПАД» є правовою підставою для набуття Позивачем права власності на Автомобіль.

В подальшому, на виконання вимог Постанови Кабінету міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (надалі - Порядок) ТОВ «Порше Лізинг Україна» 13.03.2012 року зареєструвало за собою Автомобіль, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що Позивач набув у визначеному законом порядку право власності на Автомобіль.

В п. 4.1. загальних умов сторони погодили, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» зберігатиме за собою право власності на Автомобіль, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об`єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли ТОВ «Порше Лізинг Україна» матиме право розірвати цей контракт/відмовитися від контракту та вимагати повернення об`єкта лізингу).

Починаючи з 2014 року Відповідач не виконував своїх зобов`язань перед Позивачем за Договором лізингу.

У зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулося до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00004259 від 22.02.2012 року (Справи № 288/383/15-ц).

Разом з цим, відповідач ОСОБА_1 звернувся до Попільнянського районного суд Житомирської області з зустрічною позовною заявою про визнання договору про фінансовий лізинг недійсним.

За наслідками розгляду справи № 288/383/15-ц прийнято наступні рішення: 21.04.2016 Попільнянським районним судом Житомирської області прийнято рішення у справі № 288/383/15-ц, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та моральної шкоди задоволено частково. Визнано недійсним договір про фінансовий лізинг за № 00004259, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 22 лютого 2012 року. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 408 440 гривень 16 копійок, попередньо сплачені ОСОБА_1 на виконання Договору лізингу.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року у справі №288/383/15-ц скасовано і ухвалено у справі нове рішення про часткове задоволення вимог первісного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг від 22 лютого 2012 року № 00004259 у розмірі 25 596 грн. 62 коп., збитки у розмірі 380 792 грн. 92 коп., штраф у розмірі 3 273 грн. 64 коп., пеню у розмірі 1 577 грн. 45 коп., 3 % річних у розмірі 473 грн. 73 коп., а всього стягнуто 411714 грн. 36 коп. В іншій частині первісного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 11 505 грн 72 коп. судового збору.

Постановою Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 у справі №288/383/15- ц касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року скасовано. Відмовлено в позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором лізингу та збитків у повному обсязі. Відмовлено в зустрічному позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору недійсним. В іншій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2019 року у справі №288/383/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про стягнення коштів - відмовлено.

Як вбачається з Постанови Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 у справі №288/383/15-ц суд дійшов висновків, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі на підставі нікчемного договору фінансового лізингу від 22 лютого 2012 року мають певні особливості, а саме: з моменту виникнення між сторонами у справі спірних правовідносин ОСОБА_1 користувався предметом лізингу, а саме транспортним засобом, який належить на праві власності ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Разом з цим, Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2019 року у справі №288/383/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про стягнення коштів - відмовлено. Як зазначено у судовому рішенні: «За умовами Договору про фінансовий лізинг № 00004259 від 22 лютого 2012 року Об`єкт лізингу - транспортний засіб Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 передано Позивачу ОСОБА_1 . Представник Позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що місце перебування транспортного засобу не відоме, а представник Відповідача ТОВ «Порше Лізинг Україна» зазначив, що ОСОБА_1 до даного часу транспортний засіб не повернуто, а представник ОСОБА_1 в свою чергу доказів протилежного не надав. Таким чином, судом встановлено, що Позивачем ОСОБА_1 не повернуто об`єкт лізингу, місце перебування автомобіля невідоме, ТОВ «Порше Лізинг Україна» здійснювало дії щодо повернення об`єкту лізингу, в той час, як ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом жодних дій,

щодо повернення сторін в попереднє становище, як то повернення автомобіля не вчинив, проте звернувся до Відповідача ТОВ «Порше Лізинг Україна» з вимогою про повернення коштів в порядку застосування наслідків недійсності правочину.

Наведені обставини вказують на те, що заявлені Позивачем вимоги про повернення коштів є передчасними та не підлягають задоволенню судом.»

В подальшому, у вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулось до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про витребування майна, а саме: транспортного засобу марки Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (Цивільна справа № 288/1280/20).

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 30.08.2021 у справі № 288/1280/20 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого володіння задоволено частково, витребувано із володіння ОСОБА_1 транспортний засіб марки Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 у власність товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна».

Таким чином, вищевказаними судовими рішеннями встановлено: 1) ОСОБА_1 користується транспортним засобом, що належить ТОВ «Порше Лізинг Україна», без достатньої правової підстави; 2)Станом на 30.08.2021 належний ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб перебував у володінні ОСОБА_1 .

Таким чином, користування Відповідачем транспортним засобом Позивача без достатньої правової підстави стало підставою для звернення ТОВ «Порше Лізинг Україна» до суду з позовною заявою про стягнення з Відповідача доходів від безпідставно набутого майна за час користування ним з 03 жовтня 2018 року до 30 серпня 2021 року (35 місяців) у розмірі 24 902,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 листопада 2021 року, становить 653 505, 68 грн (шістсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ять гривень шістдесят вісім копійок) які ОСОБА_1 отримав або міг отримати.

На підставі вищевикладеного Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1-В, ідентифікаційний код юридичної особи: 35571472) доходи, які він міг одержати від майна Позивача з часу, коли дізнався про володіння цим майном без достатньої правової підстави у розмірі 24 902,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 листопада 2021 року, становить 653 505, 68 грн. (шістсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ять гривень шістдесят вісім копійок); Стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правничу допомогу. Вирішити питання про розподіл інших судових витрат.

Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

12 липня 2022 року Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що звіт цінових тенденцій на орендні ставки на транспортний засіб носить характер припущень, розрахунки зроблені за курсом валют станом на 04.11.2021 а не за період 03.10.2018-30.08.2021. Крім того при розрахунку розмір ймовірної орендної плати враховувалися інфляційні витрати, хоча розрахунки проводилися в іноземній валюті, а не в гривні. Тобто даний звіт містить припущення щодо можливого розміру орендної плати за користування автомобілем, а тому в силу вимог ст. 81 ЦПК України не є належним, достатнім, достовірним доказом розміру коштів, які мав заплатити відповідач за весь час користування предметом лізингу і не може бути прийнятий до уваги судом. Інших доказів в підтвердження свого позову позивач суду не надав. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в сумі 30000 грн. /а.с.149/

Представник Відповідача в судовому засіданні, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року між лізингодавцем - ТОВ «Порше Лізинг Україна» та лізингоодержувачем - ОСОБА_1 було укладено Договір про фінансовий лізинг, об`єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Jetta 1,6 І Benzin, 2010 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_5 , вартість об`єкту лізингу - еквівалент 23100.00 доларів США, авансовий платіж - еквівалент 4620.00 доларів США, обсяг фінансування - еквівалент 18480.00 доларів США; кількість лізингових платежів - 60, строк лізингу (місяців) - 60; лізинговий платіж - еквівалент 502.16 доларів США; адміністративний платіж - еквівалент 346.50 доларів США; процентна ставка - змінна, відповідно до п.6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу; проценти, комісії інші платежі: у відповідності до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для Лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування). /а.с. 13/

Додатками до Договору про фінансовий лізинг № 00004259 від 22 лютого 2012 року є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу /а.с.12-22/ та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) /а.с.14-28/.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13 березня 2012 року, власником автомобіля Volkswagen, 2010 року виробництва, № кузову: НОМЕР_1 є ТОВ «Порше Лізинг Україна». /а.с. 29/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року в цивільній справі № 288/383/15-ц - у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та моральної шкоди задоволено частково. Визнано недійсним договір про фінансовий лізинг за № 00004259 укладений товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 22 лютого 2012 року. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код 35571472) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) кошти в сумі 408 440 гривень 16 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено./а.с.30-38/

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року у справі №288/383/15-ц скасовано і ухвалено у справі нове рішення про часткове задоволення вимог первісного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг від 22 лютого 2012 року № 00004259 у розмірі 25 596 грн. 62 коп., збитки у розмірі 380 792 грн. 92 коп., штраф у розмірі 3 273 грн. 64 коп., пеню у розмірі 1 577 грн. 45 коп., 3 % річних у розмірі 473 грн. 73 коп., а всього стягнуто 411 714 грн. 36 коп. В іншій частині первісного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 11 505 грн 72 коп. судового збору. /а.с.39-48/

Постановою Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №288/383/15- ц касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року скасовано. Відмовлено в позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором лізингу та збитків у повному обсязі. Відмовлено в зустрічному позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору недійсним. В іншій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції./ а.с. 49-52/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2019 року у справі №288/383/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про стягнення коштів - відмовлено. /а.с.53-61/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року у справі №288/1280/20, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого володіння - задоволено частково. Витребувано із володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 ) транспортний засіб марки Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - НОМЕР_1 ,

двигун № НОМЕР_2 у власність товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, місто Київ, проспект Павла Тичини,1-В, ). Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, місто Київ, проспект Павла Тичини,1-В, ) сплачений судовий збір в розмірі 2778.93 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. /а.с. 62-67/

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Звіту цінових тенденцій на орендні ставки на транспортний засіб легковий сєдан-в, Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, що були станом на 03.10.2018 - 30.08.2021, виконавець ТОВ «Гео Фінанс Груп», ймовірна вартість оренди майна за період 03.10.2018 по 30.08.2021 могла складати 24902,00 дол. США, що станом на дату дослідження - 04 листопада 2021 року становить: 653505,68 грн. (шістсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ять гривень шістдесят вісім копійок). /а.с. 68-101/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, оскільки Відповідач користувався транспортним засобом Позивача без достатньої правової підстави, а тому з Відповідача підлягає стягненню доходи від безпідставно набутого майна за час користування ним з 03 жовтня 2018 року до 30 серпня 2021 року (35 місяців) у розмірі 24 902,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 листопада 2021 року, становить 653 505, 68 грн (шістсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ять гривень шістдесят вісім копійок) які ОСОБА_1 отримав або міг отримати.

Позивач пред`явив позов про стягнення з Відповідача грошових коштів, які, за твердженням Позивача, становлять плату за користування Відповідачем без достатньої правової підстави, належним Позивачу транспортним засобом, оскільки раніше укладений між цими особами договір лізингу є нікчемним з моменту його укладення. На думку Позивача, сума коштів, яку Відповідач як фактичний користувач об`єкту лізингу без достатньої на те правової підстави за весь час користування предметом лізингу повинен повернути Позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, становить 653505,68 грн. Позивач розрахував цю суму в якості ціни позову як визначену у звіті цінових тенденцій на орендні ставки на транспортний засіб.

За статтею 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, так званий «лізингодавець» зобов`язаний повернути так званому «лізингоодержувачу» сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач, своєю чергою, зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу.

Крім того, за змістом Глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є видом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

За частиною першою статті 1212 глави 83 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, у тому числі до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (частини друга, третя статті 1212 ЦК України).

Правовідносини за нікчемним договором фінансового лізингу на підставі якого відбулося фактичне користування відповідачем транспортним засобом позивача за своїм змістом є кондикційними.

Оскільки договір є нікчемним з моменту його укладення, то фактичний користувач предмета лізингу, який без достатньої правової підстави за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти, які мав заплатити за весь час користування предметом лізингу, зобов`язаний повернути ці кошти власнику на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Вказані правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (на яку посилається позивач в апеляційній скарзі), в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 755/14931/16-ц та ряді інших справі.

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципах змагальності та диспозитивності (п. 4, п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Змагальність цивільного судочинства полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 13 ЦПК України, диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тож, можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права у не договірних зобов`язальних відносинах, позивач повинен довести належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами підстави виникнення у відповідача обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини, а якщо позовні вимоги пов`язані з стягненням грошей, то він також зобов`язаний довести розмір своїх вимог.

У позовній заяві Позивач вказав, що Відповідач користувався об`єктом лізингу - транспортний засіб легковий сєдан-в, Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, у період з 03 жовтня 2018 року до 30 серпня 2021 року (35 місяців).

Ця обставина сторонами визнається та в силу частини першої статті 82 ЦПК України не потребує доведення.

Позивач обґрунтовано пред`явив позов про стягнення з відповідача грошових коштів, які є платою за користування без достатньої правової підстави автомобілем за період з 03 жовтня 2018 року до 30 серпня 2021 року, оскільки укладений між сторонами договір про фінансовий лізинг є нікчемним.

Також, у позовній заяві ТОВ «Порше Лізинг Україна» зазначило, що сума коштів, яку відповідач як фактичний користувач об`єкту лізингу без достатньої на те правової підстави за весь час користування предметом лізингу повинен повернути позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України становить 653505, 68 грн.

Щодо наявності в матеріалах Звіту цінових тенденцій на орендні ставки транспортного засобу легковий сєдан-в, Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, яким встановлено, що за період з 03.10.2018 - 30.08.2021, ймовірна вартість оренди майна могла складати 24902,00 дол. США, що станом на дату дослідження - 04 листопада 2021 року становить: 653505,68 грн. (шістсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ять гривень шістдесят вісім копійок). /а.с. 68-101/ Тобто, з даного Звіту вбачається, що останній містить припущення. А згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані Позивачем докази на підтвердження позовних вимог не доводять розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача за період безпідставного користування майном Позивача.

Ненадання Позивачем до суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів розміру коштів, які зберіг у себе Відповідач за період безпідставного користування майном Позивача, вказує про недоведеність обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому такий позов задоволенню не підлягає.

Належних та достовірних доказів на підтвердження розрахунку суми коштів, яка підлягала до стягнення з Відповідача на користь Позивача у зв`язку із безпідставним користуванням автомобілем (який був предметом нікчемного правочину) у відповідний період часу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не було надано. Позивачем клопотань та заяв про витребування таких доказів (у тому числі, призначення експертизи, отримання висновку спеціаліста) не було заявлено до суду.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем за позовом судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; статтями 216, 321, 387, 806, 1212, ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 48, 76, 78, 81, 82, 128, 133, 134, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», представник Мирошніченко Інна Вадимівна до ОСОБА_1 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко