Справа № 466/26/22 Головуючий у 1 інстанції Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/811/3004/22 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30.10.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, в якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, згодом, між ними почали виникати непорозуміння та конфлікти через різні характери та погляди на життя, тому подальше спільне проживання і збереження шлюбу виявилось неможливим.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 30.10.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), актовий запис №2954, розірвано.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт стверджує, що вони з позивачем останніх 14 років проживають за однією адресою разом зі своїми спільними дітьми, ведуть спільне господарство, між ними періодично виникали конфлікти на побутовому підгрунті, однак, вони не були постійними та затяжними.

Додає, що має намір зберегти сім`ю, оскільки на вихованні у подружжя двоє неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, до того ж, діти категорично заперечують проти розлучення батьків.

Вважає, що суд формально поставився до розгляду питання про розірвання шлюбу, не з`ясував фактичні взаємини сторін і не врахував, що у подружжя є діти.

13.06.2023 року, в судовому засіданні позивач подав апеляційному суду письмову заяву про відмову від позову та закриття провадження в даній справі на цій підставі.

Заслухавши думку позивача, який після роз`яснення йому наслідків відмови від позову підтримав свою заяву, думку відповідачки, яка також підтримала заяву, перевіривши матеріали справи та законність вимог позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За загальним положенням, яке міститься в частині першій статті 206 ЦПК України, також передбачено, що позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію, незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Частиною третьою статті 206, пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною другою статті 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене та вимоги статті 13 ЦПК України, в якій закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства розгляд цивільної справи не інакше як за зверненням особи, та подану позивачем письмову заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відмови позивача від позову, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно визнати нечинним і закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст.206, 367, 373, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 14 червня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич