Справа № 585/345/23
Номер провадження 2-з/585/2/23
У Х В А Л А

30 березня 2023 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євтюшенкова В.І., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександр Леонідович, державний виконавець Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цупро Інна Петрівна, ОСОБА_3 , про поділ спільного сумісного майна подружжя та виділення частки майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л., державний виконавець Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цупро І.П., ОСОБА_3 , про поділ спільного сумісного майна подружжя та виділення частки майна в натурі.

Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області 22 лютого 2023 року задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову. Заборонено старшому державному виконавцю Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. вчиняти дії щодо продажу квартири за АДРЕСА_1 - в порядку примусового виконання виконавчого листа №2/585/88/21, виданого Роменським міськрайонний судом Сумської області 16.08.2021 та заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Сумської області Мукорезу О.Л. вчиняти дії щодо продажу нежитлової будівлі, що розташована по АДРЕСА_2 - в порядку примусового виконання виконавчого листа №585/2711/20, виданого Роменським міськрайонний судом Сумської області 22.11.2021 (а.с.121).

Дослідивши наявні матеріали справи, суддя дійшов наступного.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Відповідно ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно п. п.4, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі. Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Ураховуючи, що ухвалою суду від 30.03.2023 позовна заява залишена без руху, що може мати наслідком залишення позову без розгляду, у зв`язку з не усуненнями недоліків у визначений строк, суд вважає, що подальше забезпечення позову перешкоджає праву третіх осіб на виконання судового рішення в іншій справі, щодо якої відкрите виконавче провадження.

Крім того, до висновку про необхідність скасування указаних вище заходів забезпечення позову суд дійшов з тих підстав, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

На стадії виконавчого провадження виконавчий документ виданий на підставі рішення суду, прирівнюється до напису нотаріуса.

Отже скасування заходу забезпечення позову сприяє дотриманню балансу між суспільними інтересами і правами інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 лютого 2023 року щодо заборони старшому державному виконавцю Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 вчиняти дії щодо продажу квартири за АДРЕСА_1 - в порядку примусового виконання виконавчого листа №2/585/88/21, виданого Роменським міськрайонний судом Сумської області 16.08.2021 та заборони приватному виконавцю виконавчого округу Сумської області Мукорезу Олександру Леонідовичу вчиняти дії щодо продажу нежитлової будівлі, що розташована по АДРЕСА_2 - в порядку примусового виконання виконавчого листа №585/2711/20, виданого Роменським міськрайонний судом Сумської області 22.11.2021.

Ухвалу (копію) про скасування заходів забезпечення позову направити сторонам для відому .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Роменського міськрайонного суду В. І. Євтюшенкова