Провадження № 2-о/554/77/2023
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Черняєвої Т.М.,
за участю секретаря Янушкевіч А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за позовом адвоката Мещерякова Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мещеряков С.А. звернуася до суду із заявою в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Заяву обгрунтував тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ум.Смоленськ РРФСР, коли його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відвідували матір батька заявника у місті її проживання. Після народження дитини, мати заявника розірвала шлюб із його батьком та взяла собі дівоче прізвище ОСОБА_4 . У 1981 року ОСОБА_1 із матір?ю повернулися до м.Харкова Української РСР, а батько у м.Феодосія Кримської області за місцем своєї реєстрації. З 04.08.1983 року ОСОБА_1 разом із матірю був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 народила ще одного сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З 01.09.1987 року по 22.08.1991 року ОСОБА_1 навчався у Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №122 Харківської міської ради Харківської області, де закінчив 5 класів та вибув у Кримську область.
З серпня 1991 року до червня 1992 року ОСОБА_1 із матір?ю проживали у батька ОСОБА_1 у Кримській області м.Феодосія. Батьки намагалися відновити свої стосунки, проте взаємовідносини так і не склалися.
Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 12.12.2001 року у справі №2-8270/2001 ОСОБА_1 та його матір було визнано втратившими право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 та 27.03.2003 року було знято із реєстрації.
З 1998 року по теперішній час ОСОБА_1 проживає у незареєстрованому шлюбі із громадянкою України ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , від якого вони мають спільного сина ОСОБА_8 .
Після агресії з боку російської федерації, цивільна дружина ОСОБА_1 із сином виїхали до Чеської Республіки.
На даний час ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
З 2003 року до 24.02.2022 року ОСОБА_1 постійно працював мийником на автомийках за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .
ОСОБА_1 неодноразово усно звертався до органів ДМС щодо отримання паспорта громадянина України, але співробітники постійно вимагали різні довідки на підтвердження місця проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Заявник вживав заходів для отримання довідок, намагався зареєструватися за адресою: АДРЕСА_1 , подавав заяву для реєстрації за місцем проживання до Державного комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №2 Московського району м.Харкова, але йому було відмовлено через відсутність паспорта.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , яка повинна була подати заяву про отримання паспорта вперше разом із заявником.
Заявник звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де 12.02.2010 року отримав довідку (військовий квиток) та був знятий із військового обліку.
У 2016 році ОСОБА_1 отримав відповідь Генерального консульства Російської Федерації у м.Харкові щодо відсутності громадянства та паспорту цієї країни.
На даний час усі родичі ОСОБА_9 померли, тому засвідчити факт його проживання за адресою: АДРЕСА_1 можуть підтвердити свідки.
Рішення суду про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року необхідне для отримання ним паспорта громадянина України у Московському районному відділі ГУ ДМС України в Харківській області.
Ухвалою суду від 18.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеному у заяві.
Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, не повідомили про причину неявки.
Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (проживає за адресою: АДРЕСА_6 ) у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 із дитинства, вони разом відвідували ДЮШ-13 у м.Харкові, коли йому було близько 12 років, а заявнику близько 8 років. Знає, що останній працює на СТО та на мийці у м.Харкові близько 20 років.
Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) у судовому засіданні пояснив що знає ОСОБА_1 із юнацтва із 1987 року разом відвідували спорткомплекс ДЮШ-13, займалися футболом. Жили на Західній Салтівці. Знає, що заявник проживає у м.Харкові без паспорта та працює не офіційно на мийці.
Суд, заслухавши заявника, його представника та свідків, а також дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 у м.Смоленську РСФСР, що підтверджується свідоцтвом про його народження сері НОМЕР_1 (а.с.11). Його батьками зазначено: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_12 .
Заявник із 01.09.1987 року до 22.08.1991 року навчався у ЗОШ №122 Московського району м.Харкова та вибув у Кримську область, що підтверджується довідкою Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №122 Харківської міської ради Харківської області №576 від 12.10.2005 року та довідкою Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №122 Харківської міської ради Харківської області №253 від 20.10.2022 року.
Згідно довідки Московського РВК м.Харкова №1/41 від 12.02.2010 року, за підписом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призовною комісією зарахований у запас 19.05.1998 року на підставі наказу №32 за станом здоров?я.
Як установлено у судовому засіданні, згідно пояснень заявника та свідків, а також відповідно до поквартирної карточки, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.08.1983 року до 27.03.2002 року. Окрім нього у вказаній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_14 , 1967 року народження, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_6 , 1984 року народження та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Відповідно до рішення Московського районного суду м.Харкова від 12.12.2001 року у справі №2-8270/2001 задоволено позов ОСОБА_13 та ОСОБА_15 та визнано ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 втратившими право на житлову площу: кв. АДРЕСА_8 . Рішення набрало законної сили.
Далі встановлено, що ОСОБА_1 на час розгляду справи не має паспорта громадянина України, що пояснює тим, що отримати паспорт було не можливо через відсутність офіційної реєстрації.
Відповідно до заяви для реєстрації за місцем проживання, ОСОБА_1 звертався до Відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського МВ ХМУ УМВС України в Харківській області. Підставою для вселенні і проживання за адресою: АДРЕСА_1 була згода власника квартири ОСОБА_13 та співвласників ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , проте реєстрація не відбулася через відсутність паспорта громадянина України.
Зі слів ОСОБА_1 він на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтвердили у судовому засіданні свідки.
Згідно довідки Генерального консульства російської федерації у м.Харкові №822 від 10.10.2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Смоленська, РСФСР, у закордонні установи російської федерації щодо отримання громадянства не звертався, на обліку у якості громадянина російської федерації не перебуває, закордонним паспортом не документувався.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати заявника ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Заявник ОСОБА_1 також мав рідного брата по матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , батьками якого вказані: батько ОСОБА_18 , мати ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . Зі слів заявника, брат помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 стверджує, що має цивільну дружину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (до заяви додає копію її паспорта серії НОМЕР_4 ) та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ). Офіційно сімейні відносини не зареєстровано та він не зазначений батьком дитини (батьком вказано ОСОБА_19 ) через відсутність паспорта. Зі слів заявника, дружина та син перебувають за межами України через військову агресію російської федерації проти України.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").
Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).
Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.
Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.
Отже, на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюється набуття громадянства України.
Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).
Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.
Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи те, що заявник має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання станом на 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявника та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України.
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.
За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання на території України, який просить встановить заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Заяву адвоката Мещерякова Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , постійно, безвиїзно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_9 ;
представник заявника адвокат Мещеряков Сергій Анатолійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2386 від 16.10.2018 року, адреса: АДРЕСА_10 ;
Заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, , юридична адреса: вул.Римарська, 24, м.Харків, 61057.

Суддя Т.М.Черняєва