ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/3457/19 Номер провадження 22-ц/814/1411/23Головуючий у 1-й інстанції Ульяніч І.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 10:41:49 до 12:11:39, дата виготовлення повного тексту судового рішення 26 березня 2021 року) у справі за позовом Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про скасування рішень державного реєстратора, приватного нотаріуса, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування квартири у добросовісних набувачів,

третя особа: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіонов Олександр Сергійович.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У червні 2019 року Немишлянська окружна прокуратура м.Харкова Харківської області звернулась до суду в інтересах Харківської міської ради з вказаним позовом, просила:

- скасувати рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Радіонова О.С. № 41737144 від 21.06.2018 щодо скасування державної реєстрації права комунальної власності Харківської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Радіонова О.С. № 41765999 від 23.06.2018 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23.08.2018, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ахадовою А.Ю. (реєстраційний номер 417);

- скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ахадової А.Ю. № 41771819 від 23.06.2018 про державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

- витребувати квартиру АДРЕСА_1 від добросовісних набувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТГ м.Харкова в особі Харківської міської ради;

- вирішити питання судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Харківською місцевою прокуратурою №3 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0001327 від 25.10.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації під час здійснення реєстраційних дій на нерухоме майно, встановлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2015 по справі №645/7658/14ц, яке набрало законної сили 11.03.2015, визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2014 за адресою: АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О., про що 04.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12179295).

Вказаним рішенням встановлено, що власником вищевказаної квартири був ОСОБА_6 , який зареєстрований у вищевказаній квартирі з 15.01.1991 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі обмінного ордеру на житлове приміщення № 10561. Крім того, договір купівлі-продажу квартири від 04.04.2014, був вчинений від імені ОСОБА_4 по підробним документам, вже після його смерті, який взагалі не був власником вказаної квартири. В подальшому, ОСОБА_5 18.04.2014 укладено з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , зареєстровано за останнім право власності на вказану квартиру, про що 18.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12550555).

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.12.2015 у справі № 645/5967/15-ц визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , укладений 18.04.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Скасовано рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , про що 18.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12550555). Скасовано рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_5 , про що 04.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12180066). Скасовано рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 , про що 04.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12179295). Передано у власність територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради, з незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , як таку, що визнана відумерлою спадщиною.

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.12.2017 по № 645/5967/15-ц визнано спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_6 , відумерлою.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 скасовано заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.12.2015 в частині визнання недійсним правочину, вчиненого у формі договору купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , укладеного 18.04.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , скасуванння рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на вказану квартиру, а також в частині передачі у власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 вказану вище квартиру АДРЕСА_2 , як такої, що визнана відумерлою спадщиною, і ухвалено у відповідній частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

04.04.2018 державним реєстратором КП «Центр інвентаризації та реєстрації нерухомості» Жбадинським О.М. прийнято рішення №40552696 про державну реєстрацію права комунальної власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_2 , про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Однак, державним реєстратором відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим О.С. в порушення вимог ст. ст. 10, 12, 18, 20, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 21.06.2018 прийнято рішення (індексний номер 41733144) щодо скасування державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою на вищевказану квартиру. Підставою для внесення державним реєстратором Радіоновим О.С. запису про скасування державної реєстрації стала ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 31.05.2018 по справі №642/10576/14к про скасування арешту на квартиру, постанова апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 по справі № 645/5967/15-ц.

В подальшому, в порушення вищевказаних вимог законодавства, державним реєстратором відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим О.С. 23.06.2018 прийнято рішення (індексний номер 41765999) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вищевказану квартиру.

Підставою для внесення державним реєстратором Радіоновим О.С. запису про державну реєстрацію права власності став договір купівлі-продажу квартири від 18.04.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.12.2015 та постанова апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 по справі №645/5967/15-ц.

Таким чином, державним реєстратором відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим О.С. усупереч вимогам законодавства прийняті вказані рішення про скасування державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою на вищевказану квартиру АДРЕСА_2 та про державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_2 .

Правові підстави для прийняття державним реєстратором таких рішень були відсутні, оскільки договір купівлі-продажу вищевказаної квартири від 18.04.2014, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в силу вимог ст.215 ЦК України є недійсним, а вищевказана квартира визнана відумерлою спадщиною відповідно до додаткового рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 по справі №645/5967/15-ц, яке є чинним. Вказані обставини визнані та підтверджені апеляційним судом у постанові від 31.01.2018.

Водночас, ОСОБА_2 , який не є власником вищевказаної квартири та не мав права нею розпоряджатися, укладено 23.06.2018 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який є недійсним в силу вимог ст.215 ЦК України. В даному випадку, власником вищевказаного нерухомого майна (квартири) є територіальна громада в особі Харківської міської ради, ОСОБА_2 не міг розпоряджатися квартирою, оскільки не є її власником, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_7 , є недійсним.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року позов Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області, в інтересах Харківської міської ради, задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Радіонова О.С. №41733144 від 21.06.2018 щодо скасування державної реєстрації права комунальної власності Харківської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Радіонова О.С. №41765999 від 23.06.2018 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ..

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23.06.2018, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ахадовою А.Ю. (реєстровий номер 417).

Скасовано рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ахадової А.Ю. №41771819 від 23.06.2018 про державну реєстрацію права власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ..

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 від добросовісних набувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Харківської області судовий збір у сумі 9 907 гривень 45 копійок.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи шаблонно, не дав належної оцінки поведінці кінцевого набувача квартири та н врахував, що державний реєстратор є представником держави, діє від її імені, а тому відповідач ОСОБА_1 не міг передбачити незаконність дій державного реєстратора і мати обґрунтовані сумніви щодо законності реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.02.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.02.2022 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.02.2015 у справі №645/7658/14-ц позов Першого заступника прокурора м.Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи - приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Літвінова Я.М., ОСОБА_9 , про визнання недійсними правочинів, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково:

визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2014 за адресою: АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 1343.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що власником вищевказаної квартири був ОСОБА_6 , який був зареєстрований у вищевказаній квартирі з 15.01.1991 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі обмінного ордеру на житлове приміщення № 10561.

В подальшому, ОСОБА_5 18.04.2014 укладено з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , зареєстровано за останнім право власності на вказану квартиру, про що 18.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12550555).(т.1 а.с.18-24)

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.12.2015 у справі № 645/5967/15-ц позов заступника прокурора м.Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу Літвінова Я.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.0., Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції - задоволено:

визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 8.04.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ;

скасовано рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , про що 18.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно;

скасовано рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_5 , про що 04.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12180066);

скасовано рішення про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 , про що 04.04.2014 внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 12179295);

передано у власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , як таку, що визнана відумерлою спадщиною (т.1 а.с.25-32).

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 по № 645/5967/15-ц визнано спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_6 , відумерлою. (т.1 а.с.35-37)

Постановою апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2 :

заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 скасоване в частині визнання недійсним правочину, вчиненого у формі договору купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , укладеного 18.04.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на вказану квартиру, а також в частині передачі у власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 , як такої, що визнана відумерлою спадщиною, і ухвалено у відповідній частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.( т.1 а.с.39-47)

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 встановлено, що відчуження спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2014 року відбулось особою, якій вона на праві власності не належала, тому такий правочин є недійсним в силу вимог ст. 215 ЦК України та визнання його недійсним не вимагається.

Окрім того, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки є чинним заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2015 року про визнання недійсним правочину від 04 квітня 2014 року з відчуження спірної квартири, то у суду відсутні підстави для скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на цю квартиру за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2

23.06.2018 між ОСОБА_2 , як продавцем, і ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як покупцями, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ахадовою А.Ю. (реєстровий номер 417)(т.1 а.с.48-51).

Як вбачається з переліку об`єктів, які прийняті до комунальної власності територіальної громади м.Харкова, станом на 19.04.2017 року квартира АДРЕСА_1 належить територіальній громаді в особі Харківської міської ради на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.12.2015 (т.1 а.с.64-65).

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 березня 2019 року накладено арешт на майно шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), власниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т.1 а.с. 67-69).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, 04.04.2018 державним (реєстратором КП «Центр інвентаризації та реєстрації нерухомості» Жбадинським О.М. прийнято (рішення №40552696 про державну реєстрацію права комунальної власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_2 , про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (т.1 а.с.72-80).

Однак, державним реєстратором відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим О.С., прийнято 21.06.2018 рішення (індексний номер 41733144) щодо скасування державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою на вищевказану квартиру. Підставою для внесення державним реєстратором Радіоновим О.С. запису про скасування державної реєстрації стала ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 31.05.2018 по справі №642/10576/14к про скасування арешту на квартиру, постанова апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 по справі № 645/5967/15-ц.(т.1 а.с.80)

В подальшому, державним реєстратором відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим О.С. 23.06.2018 прийнято рішення (індексний номер 41765999) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вищевказану квартиру. Підставою для внесення державним реєстратором Радіоновим О.С. запису про державну реєстрацію права власності став договір купівлі-продажу квартири від 18.04.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 та постанова апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 по справі №645/5967/15-ц.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 760/3709/18 з аналогічними предметом позову і спірними правовідносинами викладені такі висновки щодо застосування приписів ст.387, ст.388 ЦК України.

«У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18), на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що «конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням».

«На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункти 7.15, 7.16).»

«У справі, що переглядається:

…

суди не врахували, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей;»

«У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) вказано, що: «спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

… орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовами в порядку позовного провадження на захист свого інтересу.

Разом з тим законодавство не містить положень про можливість територіальної громади отримати відчужене майно в натурі та/або способи захисту інтересів територіальної громади у випадку, якщо спадщина була незаконно передана особі-спадкоємцю, зокрема, на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, та у випадку, коли спадщина такою особою була вже відчужена іншій особі, що позбавило територіальну громаду отримати майно у свою власність як відумерле в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

Проаналізувавши зміст законодавчих норм у системі з установленими судами правовідносинами, Велика Палата вважає, що у цій справі підлягає застосуванню аналогія закону, що регулює подібні правовідносини, зокрема положення статті 1280 ЦК України, виходячи з таких міркувань. Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України «Спадкове право». Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватись та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі. Як зазначалось, стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію. Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не збереглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем.»

У межах розгляду цієї справи позивачем не доведено належними і допустимими доказами і, відповідно, судом не встановлено, що ОСОБА_1 , кінцевий набувач, як і ОСОБА_3 , укладаючи 23 червня 2018 року угоду про набуття права власності спірну квартиру, діяли недобросовісно та з об`єктивних причин мали можливість та/або були зобов`язані переконатися, що ОСОБА_2 не мав права відчужувати спірну квартиру.

Так, 21 червня 2018 року державний реєстратор Радіонов О.С. скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про реєстрацію права комунальної власності на спірну квартиру за територіальною громадою м.Харкова.

23 червня 2018 року державний реєстратор Радіонов О.С. прийняв рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .

Зазначені рішення ухвалені державним реєстратором Радіоновим О.С. на підставі, зокрема, постанови Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року (справа № 645/5967/15-ц), якою відмовлено у задоволенні вимог про:

визнання недійсним правочину, вчиненого у формі договору купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , укладеного 18.04.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ;

скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на вказану квартиру;

передачу у власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 , як такої, що визнана відумерлою спадщиною.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо яких відсутні дані про те, що вони є фахівцями у галузі права, навіть проявляючи певну обачність і добросовісність, не могли та не були зобов`язані цікавитися і досліджувати підстави і правові висновки, які зробив суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, а також досліджувати питання законності рішень державного реєстратора, які ухвалені 21 і 23 червня 2018 року.

Як слідує з матеріалів справи, Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування не набула право власності на спірну квартиру в порядку, встановленому ст.1277 ЦК України. Висновок суду у рішенні по справі №645/5967/15-ц про те, що спірна квартира є відумерлою спадщиною автоматично не породжує право комунальної власності на цю квартиру у Харківської міської ради.

Зважаючи на те, що спадщина на спірну квартиру відкрилася у березні 1997 року, з урахуванням висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові 24 травня 2021 року (справа № 671/22/19), ця квартира не може бути визнана відумерлою спадщиною відповідно до ст.1277 ЦК України.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та наведених висновків Верховного Суду слід визнати, що заявлений позов не є обґрунтованим, а прокурором, який діє в інтересах органу місцевого самоврядування, обраний неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Відповідно ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 має право на стягнення з Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області 454 грн за подачу заяви про перегляд заочного рішення (т.2 а.с.102) та 14861,18 грн. за подачу апеляційної скарги (т.2 а.с.188)

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті вимог.

Немишлянській окружній прокуратурі м.Харкова Харківської області, яка діє в інтересах Харківської міської ради, відмовити за недоведеністю у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про скасування рішень державного реєстратора, приватного нотаріуса, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування квартири у добросовісних набувачів.

Стягнути з Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області на користь ОСОБА_1 15 315,18 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29 березня 2023 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов