Справа № 183/836/21
№ 4-с/183/11/23

У Х В А Л А
30 березня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Зозулі В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,
за участю: скаржника ОСОБА_1 ,
представника скаржника ОСОБА_2 ,
представника стягувача ОСОБА_3 , -
Щодо строків звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дергачов О.А. зазначив, що про те, що оскарженню підлягають дій саме державного виконавця Ковальової Ю.О. він дізнався лише 13 лютого 2023 року при отриманні повного тексту ухвали суду від 08 лютого 2023 року; крім того для отримання копій документів з виконавчого провадження знадобився певний час та сама підготовка скарги.
Враховуючи вищенаведене просив:
- поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця;
- визнати дії старшого державного виконавця Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ковальової Юлії Олегівни щодо нарахування боржнику ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 за період з 15 лютого 2021 року до 01 листопада 2021 року неправомірними.
- зобов`язати старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Рибак Ольгу Олександрівну перерахувати заборгованість ОСОБА_1 за період з 15 лютого 2021 року до 01 листопада 2021 року з урахуванням заяви стягувача від 23 листопада 2021 року про відсутність претензій щодо сплати аліментів у період з 15 лютого 2021 року до 01 листопада 2021 року та без урахування заяви стягувача ОСОБА_4 від 03 грудня 2021року.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та наданий час для усунення недоліків зазначених в ухвалі.
13 березня 2023 року до канцелярії суду на виконання ухвали від 06 березня 2023 року скаржником подані докази направлення копії скарги з додатками учасникам справи.
22 березня 2023 року стягувачем ОСОБА_4 подано письмові пояснення за скаргою, у яких вона посилаючись на те, що вона дійсно підписувала заяву про відсутність претензій зі сплати аліментів, датовану 23 листопада 2021 року, однак до виконавчої служби її подавав ОСОБА_1 , який відповідних повноважень щодо подачі такої заяви від її імені не мав права. А тому дії виконавця Солонянського ВДВС є законними щодо нарахування йому заборгованості за період з 15.02.2021 року по 01.11.2021 року. Щодо наданих ОСОБА_1 квитанцій за вказаний період, то вважає, що квитанції, подані ОСОБА_1 від 01.02.2021 року, 10.02.2021 року не можуть бути взяті до уваги, тому як не охоплюють період нарахування аліментів. Крім того дві квитанції надані скаржником від 29.06.2021 року кожна на суму 5025,13 грн. не можуть бути враховані обидві, тому як в цей день фактично було переведено лише одну таку суму, тому як за однією з квитанцій сума була повернута на вимогу ОСОБА_1 на підтвердження чого вона надала виписку з банку. А тому просила відмовити у задоволенні скарги.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній, просив її задовольнити. Також просив взяти до уваги той факт, що текст заяви про відсутність претензій по аліментах складав та роздруковував саме представник стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , домовленість була саме про те, що претензій у стягувача за вказаний період немає. Так, у виконавчих провадженнях виконавцем Ковальовою О.Ю. були накладені арешти на майно боржника ОСОБА_1 у зв`язку з наявною заборгованістю. Яку було нею нараховано за період з 15.02.2021 року по 01.11.2021 року. Дійсно ОСОБА_1 привіз заяву про відсутність з боку ОСОБА_4 претензій по аліментах за період з 15.02.2021 року по 01.11.2021 року до виконавчої служби, однак привіз він її на прохання самої ОСОБА_1 після цього виконавцем ОСОБА_6 була скасована його заборгованість у ВП по аліментах та скасовані арешти, накладені на його майно. Однак вподальшому, після подання ОСОБА_4 заяви 06.12.2021 року йому знову була нарахована заборгованість за вказаний період та знову накладені арешти на його майно. Також пояснив, що про неправомірні дії виконавця Ковальової Ю.О., щодо нарахування заборгованості за період з 15.02.2021 року по 01.11.2021 року йому стало відомо в грудні 2021 року. Він оспорював вказану заборгованість різними шляхами. Однак лише 13 лютого 2023 року йому стало відомо, що саме необхідно оскаржувати дії виконавця Ковальової Ю.О., а тому просив визнати причини пропуску строк на оскарження дій виконавця Ковальової Ю.О. неправомірними.
Представник скаржника також повністю підтримав скаргу та, посилаючись на ті ж підстави, просив її задовольнити.
Представник стягувача у судовому засіданні вимоги скарги не визнав та, посилаючись на підстави, зазначені у письмових поясненнях ОСОБА_4 , просив у її задоволенні відмовити. Пояснив, що заяву про відсутність заборгованості ОСОБА_4 підписувала під впливом певних умов, а не з підстав її відсутності, а саме з огляду на обіцянку ОСОБА_1 залишити без розгляду його позов щодо участі у вихованні дітей, проте це ним зроблено не було у обумовлений між сторонами строк, а тому 06 грудня 2021 року ОСОБА_4 було подано заяву до ДВС у якій вона просила не враховувати заяву від 23 листопада 2021 року щодо відсутності претензій щодо заборгованості по аліментах. Щодо перерахунку заборгованості, повністю підтримав мотиви, викладені у письмових поясненнях.
Державний виконавець Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ковальова Ю.О. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд скарги за відсутності представника ДВС.
Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали скарги, дослідивши матеріали зведеного виконавчого провадження № 69396860, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/836/21, яке набрало законної сили 04 вересня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття; а також на неповнолітню дитину ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення про стягнення аліментів проводилися виконавчі дії в межах виконавчих проваджень: № 67497117, відкритого 18 листопада 2021 року, та за № 67496924, відкритого 18 листопада 2021 року, стягувачем у яких ОСОБА_4 , а боржник ОСОБА_1 , стан яких завершений, згідно відомостей АСВП.
На теперішній час стягнення аліментів з позивача проводиться в межах зведеного виконавчого провадження № 69396860; а саме №АСВП 67776172, відкритого 08 грудня 2021 року та №АСВП 67775893, відкритого 10 грудня 2021 року.
Зазначені обставини встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року у справі №183/5888/22, яке набрало законної сили 12.12.2022; а також ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/836/21 за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця, яка в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.
Зі зведеного виконавчого провадження № 69396860 вбачається, що за вх. № 4906 від 25 листопада 2021 року До Солонянського РВ ДВС в межах виконавчих проваджень №67497117 та № 67496924 зі стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей надійшла заява ОСОБА_4 , датована 23 листопада 2021 року, якою стягувач заявляє, що за період з 15 лютого 2021 року по 01 листопада 2021 року вона до боржника жодних претензій не має, питання вирішене, заборгованість відсутня. За вх.. № 4954 від 06 грудня 2021 року на адресу цього ж ДВС надійшла заява ОСОБА_4 в межах виконавчих проваджень зі стягнення аліментів з ОСОБА_1 , якою ОСОБА_4 просить визнати заяву про відсутність заборгованості по аліментам недійсною, тому як вона особисто цю заяву до виконавчої служби не подавала.
Після скасування виконавцем Ковальовою О.Ю. в листопаді 2021 року заборгованості по аліментах ОСОБА_1 за період з 15.02.2021 року по 30.10.2022 року; в грудні 2021 року виконавець Ковальова О.Ю. включила у розрахунок заборгованості по аліментах у вказаних ВП період з 15.02.2021 року по 30.10.2021 року.
Скаржник 01 березня 2023 року звернувся до суду зі скаргою, посилаючись на те, що дії виконавця Ковальової О.Ю. щодо включення у розрахунок заборгованості по аліментах, складений нею в грудні 2021 року періоду з 15.02.2021 року по 01.11.2021 року є неправомірними.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду із скаргою скаржник посилався на те, що про порушене право з боку державного виконавця Солонянського ВДВС Ковальової О.Ю. йому стало відомо в грудні 2021 року. Причиною пропуску строку на звернення зі скаргою до суду зазначає, що про те, що він може оскаржити неправомірні дії саме держвиконавця ОСОБА_6 , яка включила у розрахунок заборгованості період з 15.02.2021 року по 01.11.2021 року йому стало відомо 13 лютого 2023 року при отриманні повного тексту ухвали суду від 08 лютого 2023 року за результатами розгляду його скарги на дії виконавця Новомосковського ВДВС Рибак О.О.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця, суд враховує наступне.
Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, на даних у листі від 28.01.2013№ 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» у разі якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК.
При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника ОСОБА_1 .
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
За змістом ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною 6 вищезазначеної статті про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Згідно вимог ч. 1, 2, 3, 5 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Отже, суд зобов`язаний перевірити, чи дотримано заявником, встановлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду з такою скаргою, а якщо не дотримано, то чи підтверджуються його доводи в заяві про поновлення пропущеного строку поважність причин такого пропуску.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що скаржником та його представником не доведено поважності причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ковальової Юлії Олегівни щодо включення нею у розрахунок заборгованості періоду з 15.02.2021 року по 30.10.2021 року, не довів обставин, які з об`єктивних, незалежних від нього причин унеможливлювали подання ним скарги і зумовили її подання за спливом більше 1 року, а тому підстав для поновлення строку на подання скарги на дії виконавця Колвальової О.Ю. немає.
Означене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові ВС у справі № 308/3522/22 від 23.03.2023 року.
Вимоги скарги щодо зобов`язання держвиконавця Новомосковського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Рибак О.О. здійснити перерахунок у зв`язку з неправомірністю дій виконавця Ковальової О.Ю. є похідними від вимог щодо визнання дій виконавця Ковальової О.Ю. неправомірними.
А тому з огляду на те, що підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою немає, скарга ОСОБА_1 на дії держвиконавця підлягає залишенню без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 73, 77-81, 126-127, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця - відмовити.
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем проголошення ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 30 березня 2023 року.

Суддя І.Г.Дубовенко