Провадження № 2/161/1001/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Мельник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували з 07.08.2015 року по 02.09.2020 року у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі, 22.09.2016 року на ім`я відповідача було укладено договір про будівництво житла, відповідно до якого ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» зобов`язався збудувати і передати замовнику житло, а саме: однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 475600 грн. На виконання умов договору, за спільні кошти подружжя, було сплачено ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» 484880 грн.

Зазначає, що 12.10.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» було укладено договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 набула права і обов`язки першого замовника за договором про будівництво житла та зобов`язувалась компенсувати відповідачу кошти в розмірі 484880 грн., які були сплачені за договором від 22.09.2016 року.

Вказує, що постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2002 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 484880 грн. заборгованості за договором від 12.10.2017 року уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року.

Вважає, що має право вимоги компенсації грошових коштів за житло, яке було збудоване на підставі договору про будівництво житла, що був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї та за спільні кошти та об`єктом спільної сумісної власності.

На підставі наведеного, просить суд, визнати грошові кошти в розмірі 484880 грн. за договором від 12.10.2017 року уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Луцьксантежмонтаж №536», спільним майном подружжя; стягнути з відповідача в її користь частину грошових коштів за договором від 12.10.2017 року уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Луцьксантежмонтаж №536», а саме 242440 грн.; стягнути судові витрати по справі.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_3 жодних коштів на його користь, ні добровільно, ні в порядку примусового виконання рішення суду, не сплатила. Крім того, вказує, що ОСОБА_3 , що є матір`ю позивача та здійснила компенсацію грошових коштів у сумі 484880 грн. у повному обсязі позивачу ОСОБА_1 протягом 2018, 2019 років. Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін по наявних матеріалах справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони з 07.08.2015 року по 02.09.2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.09.2020 року, яке набрало законної сили (а.с. 8).

У шлюбі в сторін народилася одна дитина: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

За час перебування у шлюбі, 22.09.2016 року, між ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» та ОСОБА_2 укладено договір про будівництво житла, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ) загальною площею 41 кв.м. На виконання умов вказаного договору, відповідач сплатив виконавцю вартість наданих послуг з будівництва житла в сумі 484880 грн. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням від 05.07.2022 року, яке набрало законної сили, а тому в силувимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають (а.с. 12-14).

В подальшому, 12.10.2017 між ОСОБА_2 (цедентом), ОСОБА_3 (набувачем) та ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» (боржником) укладено договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, зазначеного вище (а.с. 15).

Відповідно до п.п.1,3,7 вказаного договору, цедент передав, а набувач прийняв на себе права і обов`язки першого за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, укладеного між цедентом і боржником, за уступку права вимоги набувач компенсує цеденту кошти в розмірі 484880 грн., які були сплачені цедентом боржнику на виконання своїх зобов`язань за договором про будівництво житла, будь-якої винагороди за уступку вимоги за цим договором цедент не отримує. Право вимоги засноване на підставі договору про будівництво житла (а.с. 15).

Окрім того, 12.10.2017 ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» передав, а ОСОБА_3 прийняла на підставі договору про будівництво житла однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 ). Однак, кошти за договором від 12.10.2017 року не сплатила.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2022 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано, ухвалено нове рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 484880 грн. заборгованості за договором від 12.10.2017 року уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року та судові витрати по справі (а.с. 12-14).

На виконання вказаного рішення суду Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 03.08.2022 року видано виконавчий лист №161/13907/21, який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М.В. (а.с. 31а-32).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ту обставину, що, оскільки, договір про будівництва житла від 22.09.2016 року, був укладений в інтересах сім`ї одним із подружжя та виконання його відбувалося за спільні кошти подружжя, то право вимоги компенсації грошових коштів за житло, право на яке перейшло до іншої особи, сума за договором від 12.10.2017 року уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 року, що укладався за її погодженням, є спільною сумісною власністю подружжя.

Суд погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Судом встановлено, що майнові права на об`єкт будівництва на загальну суму 484880 грн., а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , набуті позивачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому до вказаних майнових прав застосовується презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, встановлені статтею 57 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Із матеріалів справи встановлено, що договір про будівництво житла був укладений відповідачем у період його перебування у шлюбі з ОСОБА_1 за спільні кошти подружжя та в інтересах сім`ї, оскільки, будь-яких доказів протилежного відповідачем не надано та не здобуто судом під час розгляду справи.

Як вбачається з договору уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 12.10.2017, такий договір містить письмове застереження про те, що ОСОБА_1 надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на укладення та підписання цього договору (а.с. 15).

Однак, зазначений договір від 12.10.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відноситься до предмету даного спору та правовідносин, що є між сторонами, оскільки, майнові права на об`єкт будівництва, набуті позивачем під час перебування в шлюбі, виникли саме на підставі договору про будівництво житла від 22.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Луцьксантежмонтаж №536».

Відтак, право вимоги компенсації грошових коштів за житло, яке було збудоване на підставі договору про будівництво житла в розмірі 484880 грн., що був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, та за спільні кошти подружжя, є об`єктом спільної сумісної власності та підлягає поділу в рівних частинах між сторонами.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме слід: стягнути з відповідача в її користь частину грошових коштів за договором від 22.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Луцьксантежмонтаж №536», а саме 242440 грн.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача, слід стягнути 2424,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, ст.ст. 57, 60, 61, 69 72 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 частину грошових коштів в розмірі 242440 (двісті сорок дві тисячі чотириста сорок) грн. за договором про будівництво від 22 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Луцьксантехмонтаж №536№».

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2424 (дві тисячі чотириста двадцять чотири) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено 28 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк