"23" березня 2023 р. Справа № 363/913/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

23 березня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Редкач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Петрівська об`єднана територіальна громада Вишгородського району Київської області про визнання права власності на частину будинку,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Петрівська об`єднана територіальна громада Вишгородського району Київської області про визнання права власності на будматеріали, в подальшому 13.12.2022 року уточнивши свої позовні вимоги, просила: визнати об`єкт незавершеного будівництва недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , процент готовності якого складає 99,3%, зведений за час шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за мною право власності на 1/2 частину вказаного недобудованого будинку з метою подальшого оформлення частини будинку на своє ім`я та стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим що, 10.02.2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у них є троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2003 році сторони вирішили побудувати для сім`ї великий будинок. Оформленням права власності на своє ім`я займався відповідач, який повідомив її, що вони купили землю за суму, що еквівалентна 3000 доларів США. Кошти на придбання земельної ділянки сторони брали у знайомих та родичів. Яким чином ОСОБА_2 оформив землю на своє ім`я, їй не було відомо. Після набуття земельної ділянки у власність ОСОБА_2 отримав рішення сільради про погодження будівництва та вони розпочали зведення будинку з будівельних матеріалів, які придбали за спільні сімейні кошти та завезли на ділянку. Протягом 2005 - 2008 років були зведені стіни, збудований дах, вікна, двері та виконані необхідні опоряджувальні роботи, аж до 2011 року будівництво тривало. В цей час між ними погіршились відносини і 26.08.2011 року шлюб було розірвано. Ще до розірвання шлюбу за домовленістю з відповідачем Позивачка разом з дітьми заселилась в недобудований будинок і стала проживати в ньому та згодом за свої особисті кошти продовжувала проводити деякі будівельні та опоряджувальні роботи, а саме: провела ремонтні роботи та підготувала декілька кімнат для проживання в них, зробила електропостачання, облаштувала кухню, ванну та інші роботи. Так як у них існувала домовленість про те, що ОСОБА_2 після закінчення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію оформить право власності на частину будинку на неї та дітей, то позивач практично власними силами майже закінчила будівництво і зробила частину кімнат придатною для проживання, однак відповідач спочатку просто затягував оформлення документів, а згодом просто перестав відповідати на її прохання, мотивуючи свою відмову відсутністю коштів. Тому з цієї причини вона змушена була звертатись до суду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.06.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.12.2021 року призначено по цивільній справі судову будівельно технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського Незалежного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.07.2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.12.2022 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, в якому просили позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі.

Третя особа: Петрівська об`єднана територіальна громада Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явилась, 06.03.2023 року через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів

23 березня 2023 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 10.08.2002 року виконавчим комітетом Конончанської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис № 3.

За час шлюбу у сторін народилися діти: 23.03.2003 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , в свідоцтвах про народження дітей серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 сторони записані їх батьками.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 26.08.2011 року по справі № 2-978/2011 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 786174, земельна ділянка площею 0,0750 га, кадастровий номер 32 218 878 01 03 083 0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 02.10.2003 року № 8587.

До матеріалів справи долучений Витяг з Рішення виконавчого комітету Старопетрівської сільської ради від 26.05.2005 р. № 39 про надання дозволу ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку з господарчими спорудами в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області урочище «Старий сад», ділянки № НОМЕР_5 на земельній ділянці площею 0,0750 га, що належить йому на праві приватної власності на землю.

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1054 від 27.10.2016 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають, але не зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1

З Довідки Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 10.05.2019 р. № 450 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:083:0001 площею 0,0750 га, фактично знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зміни відбулися в зв`язку з упорядкуванням адресного господарства.

На виконання ухвали суду від 09.12.2021 р. ТОВ «Незалежний Інститут Судових Експертиз» надано висновок судового експерта Голубенко І.М. № 9976 від 18.07.2022 року, з висновку якого вбачається, що ступінь будівельної готовності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 станом на час проведення обстеження становить 99,3 %.

Разом з тим експертом, станом на момент проведення обстеження встановлена наявність матеріалів та виробів, які за візуальними ознаками підходять до виробів та матеріалів, що вказані у видаткових накладних, товарних та фіскальних чеках, які містяться в матеріалах справи а в додатково наданих матеріалах.

За результатами результатів аналізу відомостей, що містяться у видаткових накладних, фіскальних та товарних чеках, квитанціях тощо, які містяться в матеріалах справи та в додатково наданих на дослідження матеріалах, в період з 2005 по 2021 рік вартість придбаних будівельних матеріалів, виробів, інструментів, обладнання, вартість робіт з підключення до інженерних комунікацій (газопостачання), без вартості предметів побутової техніки та аксесуарів та матеріалів, які зазначені в додатково наданих матеріалах становить 58 182,40 гривень.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується ї розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

В силу вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно з вимогами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

За змістом пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В силу вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частини друга статті 364 ЦК України).

Отже, стаття 60 СК України, стаття 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказані висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Вказаний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19).

Отже, новостворене нерухоме майно, будівництво якого здійснено в передбаченому законом порядку, набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

До цього об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів як речей матеріального світу, як у зібраному виді (конструкції, окремі елементи об`єкта незавершеного будівництва, чи сам об`єкт у цілому в залежності від ступеня готовності), так і у вигляді окремих видів будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй Постанові від 05 жовтня 2022 року (справа № 363/423/17 провадження № 61-1226св22) вказав:

Правовий аналіз статей 60, 63, 69 СК України та статей 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-56цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 759/3931/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 567/147/16-ц.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що будівництво спірного садового будинку, загальною площею 109,4 кв.м., житловою площею 62,0 кв.м., готовністю 99,3 відсотків, що по знаходиться по АДРЕСА_1 здійснювалось за час перебування сторін справи у зареєстрованому шлюбі, за спільні подружні кошти, спільною працею та для потреб сім`ї. Доказів протилежного судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги те, будівництво спірного будинку не завершене, не прийняте в експлуатацію, право власності не зареєстроване у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , процент готовності якого складає 99,3%.

Крім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 362,00 грн. та понесені витрати за проведення експертизи у розмірі 15 600,00 грн, а всього 16962.00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 368, 369 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Петрівська об`єднана територіальна громада Вишгородського району Київської області про визнання права власності на частину будинку - задовольнити.

Визнати об`єкт незавершеного будівництва недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , процент готовності якого складає 99,3%, зведений за час шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного недобудованого будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 16962 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 )

Третя особа: Петрівська об`єднана територіальна громада Вишгородського району Київської області (Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, 171)

Суддя М.Б. Баличева