ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1365/23 Справа № 185/5504/21 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Універсал Банк на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Універсал Банк про визнання договору неукладеним, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

22 листопада 2018 року відповідачка звернулася до АТ Універсал Банк із анкетою- заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку, а також підписом повністю прийняла пропозицію банку та погоджується з тим, що анкета разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, складають договір про надання банківських послуг.

Позивач стверджує, що 22 листопада 2018 року між Публічним акціонерними товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. При укладенні Кредитного договору сторони керуються ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Також АТ Універсал Банк стверджує, що в анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 22 листопада 2018 року Позичальник просить відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму 25 000,00 грн..

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 що зазначено в п. 4.1.3. Умов і Правил та встановивши ліміт використання кредиту в розмірі 25 000, 00 грн..

Відповідачка порушила умови Договору про надання банківських послуг від 22 листопада 2018 року, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40073,79 грн..

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки кредитну заборгованість у розмірі 40073,79 грн. та судові витрати.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства Універсал Банк про визнання договору неукладеним.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що 22 листопада 2018 року сторонами не було укладено жодної кредитної угоди. Сторони не узгоджували строк кредитування, відсоткову ставку за кредитом, строки та розмір повернення грошових коштів, строк дії договору кредитування, розмір комісії, пені, штрафів, відповідальності за прострочення тощо, що є істотними умовами кредитного договору.

З 22 листопада 2018 року по 07 червня 2021 року 49 разів змінювалася редакція Умов та Правил Монобанку, які розміщені на сайті https://www.monobank.ua/terms. Відповідач за первісним позовом підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що вона ознайомлена з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Однак не зазначено з якими саме Умовами та правилами банківських послуг (Кого?), в якій редакції, яким органом затвердженні, яка повна та правильна назва документу, де розміщені ці правила не зазначено. Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, провадження № 6-16цс15.

Будь-які посилання первісного позивача на Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися погодженими сторонами, а тому між сторонами не було укладено кредитного договору, оскільки не погоджено всі істотні умови договору.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Позивачка зазначає, що при встановленому кредитному ліміті в розмірі 25.000 грн., розмір тіла кредиту жодним чином не може перевищувати розмір ліміту, однак банк розрахував, що розмір заборгованості становить 40073,79 грн., що свідчить про необґрунтованість суми заборгованості.

Позивачка вказує, що на суму заборгованості нараховувалися відсотки, як поточні так й подвійні. Банк зарахував відсотки до тіла кредиту, що є неправомірним, оскільки після зарахування відсотків до тіла кредиту при настанні чергового платежу, штучно збільшується розмір відсотків, які сплачуватимуться наступним черговим платежем.

Крім того позивачка за зустрічним позовом вказує, що АТ «Універсал Банк» не є засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом, не отримував відповідних дозволів, та не є зареєстрованим у Електронному реєстрі чинних, блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, що підтверджується оприлюдненою інформацією з офіційного сайту центру засвідчувальних послуг, що розміщений на вебсайті https://czo.gov.ua/ca-registry. А тому, не мав повноважень щодо надання кваліфікованого відкритого ключа сертифіката відкритого ключа для відповідача для укладення договору позики/кредиту. Також Позивач не мав права на підписання спірних договорів кредиту, оскільки не включений до Електронного реєстру чинних, блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів. Будь-які взаємовідносини сторін є неправомірними оскільки Банк не був правоздатним на укладання договорів в дистанційному режимі за допомогою цифрового підпису, а також генерувати ключі для відповідача для засвідчення подальших взаємовідносин між споживачем та кредитором.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог, позивачка просила суд визнати договір про надання банківських послуг від 22 листопада 2018 року неукладеним та стягнути з АТ «Універсал Банк» на її користь суму сплачених/списаних сум комісії, відсотків, штрафів за період з 22 листопада 2018 року по 06 вересня 2022 року на загальну суму 26601,77 грн..

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 ..

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем до позовної заяви не додано додаток із погодженою сумою кредитного ліміту. З виписки з особового рахунку, з 22 листопада 2018 року по 07 червня 2021 року за рахунком НОМЕР_2 вбачається, що за цей період дебет 377861,79 грн., кредит 377861,79 грн, вихідний залишок 0,00 грн. Тобто, станом на 07 червня 2021 року заборгованість відповідачки становить 0,00 грн.. Крім того, суд вказав, що з наданих Банком документів неможливо встановити, які саме, річна процентна ставка за користування кредитом, процентна ставка, що застосовується при порушенні виконанні зобов`язань, ставка пені та суми комісії були погодженні сторонами, строки погашення обов`язкових платежів, строк дії зобов`язань, підстави зарахування до тіла кредиту відсотків, штрафів та комісій. При цьому, відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд вказав, що відповідачкою не заперечувалося отримання нею грошових коштів від банку та їх повернення на погашення заборгованості. Врахувавши те, що банк виконав свої зобов`язання, надавши грошові кошти позичальнику, а позичальник, в свою чергу, користувався ними та повертав банку, суд вказав на відсутність правових підстав для визнання його неукладеним. Вимога про стягнення коштів з банку на користь позичальника є похідною від вимоги про визнання його неукладеним, тому у задоволенні зустрічного позову в цій частині суд першої інстанції відмовив.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Універсал Банк посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просили рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між сторонами належним чином було укладено кредитний договір в електронній формі з використанням електронного підпису та погоджено всі його істотні умови. Апелянт зазначає, що відповідачка активно користувалася карткою, що підтверджується виписками про рух коштів на рахунках відповідачки. Апелянт зазначає, що кредитна заборгованість є повністю доведеною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 22 листопада 2018 року відповідачка звернулася до АТ Універсал Банк із Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 у гривні на своє ім`я та просила встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

Відповідно до ч.1 Анкети заяви до Договору про надання банківських послуг проставленням власноруч свого підпису під цією заявою ОСОБА_1 підтверджує, що надані нею документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу та відповідно до ч.2 вона погоджується з тим, що Анкета заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладанням якого підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Частиною 3 Анкети заяви до Договору про надання банківських послуг, що підписанням цього договору ОСОБА_1 підтверджує, що ознайомлена з Умовами і Правилами надання банківських послуг, (згідно вимог діючого законодавства ) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього беззастережно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджуючись з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив недоведеності вказаного позову, а саме суми кредитної заборгованості, оскільки станом на 07 червня 2021 року заборгованість відповідачки становила 0,00 грн..

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти ) і прийняття пропозиції ( акцепту ) другою стороною.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на погоджених сторонами умовах.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів ( кредитування рахунку ), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова у станова ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону (в редакції закону, що діяла на момент укладання Анкети заяви до Договору) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Встановлено, що у відзиві на позовну заяву, відповідачка визнала факт користування кредитними коштами, однак заперечувала проти заявленої Банком суми.

Колегією суддів здійснено власний розрахунок кредитної заборгованості та встановлено, що Банком безпідставно були списані відсотки на загальну суму 17 565,91 грн., які включені до загального розміру заборгованості та кошти відповідальність за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5 253,70 грн.(поза розрахунковим періодом.).

Врахувавши, що кредитний ліміт відповідачки становить 25000,00 грн., безпідставно було списано 22 819,61 грн., колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Банку та стягнення на його користь кредитної заборгованості в розмірі 2 180,39 грн..

В іншій частині позовних вимог Банку слід відмовити з підстав їх недоведеності.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1-3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Доказів того, що заборгованість відповідачки перед Банком становить 40073,79 грн., позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Доведеною є лише кредитна заборгованість у розмірі 2 180,39 грн..

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Законність рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

В зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк підлягає стягненню судовий збір в розмірі 308,72 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Універсал Банк- задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Універсал Банк.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 листопада 2018 року в розмірі 2 180,39 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 308,72 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складений 30 березня 2023 року.

Головуючий суддя А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко