Справа № 369/4449/23
Провадження №2/369/3618/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом.

Виходячи з правил загальної підсудності у відповідності, до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше передбачено законом.

Однак, за правилами ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Із, змісту позовних вимог встановлено, що позивач подав до суду позов, який містить декілька позовних вимог, а саме: вимогу про визнання за ОСОБА_1 права особистої власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , про визнання за ОСОБА_1 права власності на частку майнових прав на квартиру в будинку АДРЕСА_2 , що оформленні на ОСОБА_2 , про визнання за ОСОБА_2 права власності на частку майнових прав на квартиру в будинку АДРЕСА_2 , що оформленні на ОСОБА_2 .

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачем заявлено позовні вимоги із приводу нерухомого майна, яке знаходиться на території, на яку поширюється територіальна юрисдикція (підсудність) Голосіївського районного суду міста Києва та для якого (позову) поширюється дія правила про виключну підсудність, підстави для застосування правил альтернативної підсудності, визначені ст. 28 ЦПК України, - відсутні, на підставі чого приходжу до висновку, що зазначена справа не підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області, та вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передати дану справу на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва, як до суду територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місця знаходження нерухомого майна, щодо якого позивачем заявлено позовні вимоги про його поділ.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 369/4449/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя передати для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (03127, м. Київ, вулиця Полковника Потєхіна, 14А).

Передачу справи на розгляд Голосіївського районного суду міста Києва здійснити на підставі даної ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Янченко