Справа № 545/396/23
Провадження № 2/545/811/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Потетій А.Г.,

за участю секретаря - Явдоченко А.Г.

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 має спільну з відповідачем ОСОБА_2 дитину: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька тривалий час постійно проживає разом з позивачем, матір самостійно утримую її.

Відповідач проживає окремо, участі в утриманні та вихованні доньки ОСОБА_4 взагалі не приймає.

Звернутись до суду позивача примушують наступні обставини.

Починаючи від народження доньки ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 не приймав жодної участі у її вихованні.

На протязі всього часу відповідач не утримує дитину, коштів на її утримання не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати.

Крім ненадання ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач тривалий час, починаючи з 2012 року, взагалі не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Дитина не отримують від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач навіть не вітає її з днем народження.

Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її, не відвідує разом з дитиною дитячого лікаря та жодних інших закладів, в тому числі розважального чи виховного напрямку.

Проживає окремо, не бере педагогічної, матеріально, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини.

Після отримання в 2015 році електротравми відповідач не покидає свого житлового приміщення, від будь-якої комунікації з дитиною та позивачем ухиляється, поводить себе не завжди адекватно. Неодноразово, в ході спілкування, стверджує, що донька йому взагалі не потрібна, її доля йому байдужа.

Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 наразі проживає в Польщі разом з донькою ОСОБА_4 , дозвіл на виїзд якої за кордон надано у 2016 році відповідачем.

Позивач має постійне місце для проживання з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , відмінні умови для проживання дитини. Квартира складається з двох кімнат, має площу 54 кв.м., відповідні допоміжні приміщення.

Позивач має постійну роботу, стабільний дохід, характеризується виключно з позитивного боку.

Перебуває з 15.07.2016 року у шлюбі з ОСОБА_5 .

Донька ОСОБА_4 навчається в четвертому класі початкової школи № 368 ім. «Польських Олімпійцев» в м.Варшаві, отримує щомісячну допомогу від держави.

Позивач та донька ОСОБА_4 легалізовані в Польщі, отримали посвідки на тимчасове проживання.

Донька ОСОБА_4 проживає в родині позивача в любові, турботі та в гармонії.

У судове засідання позивачка та представник адвокат Литовченко Р.В. не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав, прохав задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 має спільну з відповідачем ОСОБА_2 дитину: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29.08.2012 року.

Донька тривалий час постійно проживає разом з позивачкою, матір самостійно утримує її.

Відповідач проживає окремо, участі в утриманні та вихованні доньки ОСОБА_4 взагалі не приймає.

Звернутись до суду позивачку примушують наступні обставини.

Починаючи від народження доньки ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 не приймав жодної участі у її вихованні.

На протязі всього часу відповідач не утримує дитину, коштів на її утримання не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати.

Крім ненадання ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач тривалий час, починаючи з 2012 року, взагалі не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Дитина не отримують від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач навіть не вітає її з днем народження.

Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її, не відвідує разом з дитиною дитячого лікаря та жодних інших закладів, в тому числі розважального чи виховного напрямку.

Проживає окремо, не бере педагогічної, матеріально, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини.

Після отримання в 2015 році електротравми відповідач не покидає свого житлового приміщення, від будь-якої комунікації з дитиною та позивачем ухиляється, поводить себе не завжди адекватно. Неодноразово, в ході спілкування, стверджує, що донька йому взагалі не потрібна, її доля йому байдужа.

Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 наразі проживає в Польщі разом з донькою ОСОБА_4 , дозвіл на виїзд якої за кордон надано у 2016 році відповідачем.

Позивач має постійне місце для проживання з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , відмінні умови для проживання дитини. Квартира складається з двох кімнат, має площу 54 кв.м., відповідні допоміжні приміщення.

Позивач має постійну роботу, стабільний дохід, характеризується виключно з позитивного боку.

Перебуває з 15.07.2016 року у шлюбі з ОСОБА_5 .

Донька ОСОБА_4 навчається в четвертому класі початкової школи № 368 ім. «Польських Олімпійцев» в м.Варшаві, отримує щомісячну допомогу від держави.

Позивач та донька ОСОБА_4 легалізовані в Польщі, отримали посвідки на тимчасове проживання.

Донька ОСОБА_4 проживає в родині позивача в любові, турботі та в гармонії.

Всі наведені вище факти свідчать про те, що гр. ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (із змінами), органом опіки та піклування є виконавчі органи сільських рад у тому числі об`єднаних територіальних громад. Основним обов`язком органу опіки та піклування є захист прав, свобод та законних інтересів дітей.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо він якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Отже, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого доведено за обставин цієї справи належними та допустимими доказами систематичного, умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення його батьківських прав.

За обставин доведеності свідомого нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками, умисного самоусунення від будь-якого утримання дитини, забезпечення належного її розвитку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Також, при ухваленні даного рішення суд враховує висновок Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 14.03.2023 року № 43, затверджений рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного та керуючись постановою пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (із змінами), Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 157, 163-169, 180 СК України, ст. ст. 12, 13, 30, 78-80, 141, 223, 258 - 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження № 22 зроблений Виконавчим комітетом Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 серпня 2012 року (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 від 29.08.2012 року).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: А.Г. Потетій