ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 711/5802/22
Провадження № 22-ц/821/832/23
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Сергун Т.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Жорнік Марія Олегівна

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Чугуєнко Дмитро Віталійович

третя особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жорнік Марії Олегівни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2023 року (постановлену під головуванням судді Казидуб О.Г. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст складено 22 березня 2023 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю -,

в с т а н о в и в :

09 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

В позові просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що оскільки дана справа відноситься до категорії справ «з іноземним елементом», то вирішуючи питання про її підсудність, суди України відповідно до вимог ст.ст.2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України "Про міжнародне приватне право" та нормами відповідних міжнародних договорів.

Відповідно до ч.3 ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд першої інстанції, встановивши, що в м. Ватра-Дорней, повіт Сучава, Румунія, 28.06.2022 року в судовому реєстрі зареєстрована справа № 1121/334/2022 за позовом ОСОБА_4 , американського громадянина, який проживає у АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 , предметом якої є розірвання шлюбу між сторонами; встановлення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ; спільне здійснення батьківських повноважень; зобов`язання відповідачки сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини, виходячи з її доходів, у відповідності до ч.3 ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право» залишив позов без розгляду.

Крім того, суд зазначив, що обидві сторони мали право проживання на території суду, який відкрив провадження у м.Ватра-Дорней , тому і звернулися для розгляду їхнього спору до компетентного суду за місцем фактичного перебування.

В апеляційній скарзі, поданій 01 травня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Жорнік М.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що оскільки процедура визнання в Україні рішення суду м. Ватра Дорней, Румунія у цивільній справі №491 від 22 липня 2022 року не проводилась, тому жодних правових наслідків таке рішення на території України не має.

На думку скаржниці, суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 257 ЦПК України, оскільки суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду лише за наявності розгляду того самого спору, про той самий предмет та з тих самих підстав в іншому суді. На переконання скаржниці, предмет та підстави позову, який перебуває на розгляді у м. Ватра Дорней, Румунія та тієї, що подана до розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси не є тотожними.

Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до ст. 28 Договору між Україною та Румунією про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах від 30.10.2006, правовідносини між батьками та дітьми визначаються за законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 23 травня 2023 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Чугуєнко Дмитро Віталійович, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2023 року - залишити без змін.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Жорнік М.О. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 являється громадянином Сполучених Штатів Америки.

Відповідно до відомостей департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, наданих на запит суду, ОСОБА_2 - з 05 лютого 2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до сертифікату суду м. Ватра-Дорней, повіт Сучава, Румунія, 28 червня 2022 року в судовому реєстрі зареєстрована справа № 1121/334/2022, предметом якої є розірвання шлюбу між сторонами; встановлення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ; спільне здійснення батьківських повноважень; зобов`язання відповідачки сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини, виходячи з її доходів.

Як вбачається з належно завіреного перекладу з Румунської мови рішення у цивільній справі № 491 від 22 липня 2022 року по справі № 1122/334/2022, визнано частково цивільний позов, предметом якого є «президентський указ», сформульований позивачем ОСОБА_4 , громадянином США, що має статус бенефіціара тимчасового захисту як особа, переміщена з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, який проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання АДРЕСА_3 проти відповідачки ОСОБА_1 , що мешкає у АДРЕСА_1 , громадянки України, яка має статус отримувача тимчасового захисту як особа, переміщена з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, яка проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання АДРЕСА_4 таким чином:

1.Встановити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, який проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання № НОМЕР_1, у позивача ОСОБА_4 за адресою в АДРЕСА_5.

2.Заборонити пересування неповнолітньої ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, яка проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання № НОМЕР_1, на території України, відповідно, виїзд неповнолітньої дитини з Румунії в Україну у супроводі відповідачки.

Також, як вбачається з належно завіреного перекладу з Румунської мови рішення № 868 від 22 вересня 2022 року по справі № 1122/334/2022, відхилено, як необґрунтовану, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 проти рішення за цивільним позовом № 491 від 22 липня 2022 року, винесене судом м. Ватра-Дорней у справі № 1122/334/2022, відповідачем за яким є ОСОБА_4 .

Встановлено, що ОСОБА_4 , громадянин США, має статус бенефіціара тимчасового захисту як особа, переміщена з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання № НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1 . та ОСОБА_1 , громадянка України має статус отримувача тимчасового захисту як особа, переміщена з України на підставі Рішення ЄС 2022/382, проживає на підставі дозволу на проживання № НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1 .

З викладеного слідує, що дана справа є справою з іноземним елементом, до якої підлягають застосуванню норми цивільного процесуального законодавства та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки предмет та підстави позовних вимог у справах що розглядається у м. Ватра-Дорней, Румунія та Придніпровському районному суді м. Черкаси є різними, а тому не можуть бути тотожними.

Саме з цих підстав, як зазначає ОСОБА_1 , остання і звернулася 09 листопада 2022 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси з цим позовом.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до частини першої, третьої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Положенням пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Як вбачається з належно завіреного перекладу з Румунської мови рішення у цивільній справі № 491 від 22 липня 2022 року по справі № 1122/334/2022, визнано частково цивільний позов, сформульований позивачем ОСОБА_4 , громадянином США, що має статус бенефіціара тимчасового захисту як особа, перемішена з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, який проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання АДРЕСА_3 проти відповідачки ОСОБА_1 , що мешкає у АДРЕСА_1 , громадянки України, яка має статус отримувача тимчасового захисту як особа, переміщена з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, яка проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання АДРЕСА_4 таким чином:

1.Встановити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, який проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання № НОМЕР_1, у позивача ОСОБА_4 за адресою в АДРЕСА_1.

2.Заборонити пересування неповнолітньої ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, який проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання № НОМЕР_1, на території України, відповідно, виїзд неповнолітньої дитини з Румунії в Україну у супроводі відповідачки.

Тобто, предметом розгляду справи є: розірвання шлюбу між сторонами, встановлення місця проживання неповнолітньої дитини, спільне здійснення батьківських повноважень, зобов`язання відповідачки сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини.

Викладене свідчить про те, що на час звернення позивачки до Придніпровського райсуду м. Черкаси із цим позовом, справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , у тому числі, про визначення місця проживання дитини вже розглянута судом у м. Ватра-Дорней, повіт Сучава, Румунія, а тому, на переконання колегії суддів дана обставина, у контексті приведених вище норм права, є обґрунтованою підставою для залишення позову без розгляду.

Посилання скаржниці на те, що відповідно до ст. 28 Договору між Україною та Румунією про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах від 30.10.2006 правовідносини між батьками та дітьми визначаються за законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина, суд оцінює критично, оскільки приписами цієї ж статті унормовано, що якщо місце проживання дитини є на території другої Договірної Сторони, то може застосовуватися законодавство цієї Договірної Сторони, якщо воно більш сприятливе для інтересів дитини.

Враховуючи той факт, що неповнолітня ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, тому місцем проживання останньої є м. Ватра-Дорней, Румунія, тобто, в даному випадку, розгляд справи про визначення місця проживання дитини судом у м. Ватра-Дорней, Румунія є цілком обгрунтованим та більш сприятливим для інтересів дитини.

Враховуючи встановлені обставини справи, надавши належну оцінку доводам скаржника, апеляційний суд приходить до висновку по те, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, прийшов до обгрунтованого висновку про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю без розгляду, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків місцевого суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, прийнявши до уваги, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для скасування судового рішення немає, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жорнік М.О. слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жорнік Марії Олегівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 15 червня 2023 року/