Номер провадження: 22-ц/813/202/23
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №521/13657/18 за позовом ОСОБА_1 до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі Gip, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року у складі судді Коблової О.Д., -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року в справі №521/20990/16-ц виділено в окреме провадження позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі Gip, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору №01/1232 від 3 грудня 2001 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Одеської універсальної товарної біржі Gip (т.1 а.с.1-2, 6-13).

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що спірний договір купівлі-продажу квартири нею на біржі не укладався та не підписувався, вона втратила паспорт, яким скористалась невстановлена особа при оформленні договору на її ім`я.

Виділеній в окреме провадження справі присвоєно №521/13657/18.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року відкрито провадження у справі №521/13657/18 (т.1 а.с.40-41).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року, описку виправлено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.116-118, т.2 а.с.28-29).

Висновок суду мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 не зазначила, які її права, свободи чи інтересів порушено, невизнані чи оспорювані з огляду на те, що позовні вимоги обґрунтовує не укладенням договору та, як наслідок, відсутністю у неї будь-якого відношення до квартири. Між сторонами відсутні спірні правовідносини та предмет спору.

11 січня 2019 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції, в якій просила рішення суду скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.2 а.с.3-12).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року повернуто скаржнику (т.2 а.с.40-41).

13 червня 2019 року ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (т.2 а.с.60-65).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року повернуто скаржнику (т.2 а.с.68-69).

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року про виправлення описки в рішенні суду залишено без змін (т.2 а.с.95-98).

1 серпня 2019 року ОСОБА_1 втретє подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (т.2 а.с.100-111).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Використання невстановленими особами імені апелянта та її особистих документів призвело до протиправного заволодіння від імені апелянта чужим майном, а саме квартирою, яка належала ОСОБА_2 , тому апелянт потребує судового захисту шляхом визнання недійсним біржового договору, до якого вона непричетна. Оскільки ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, то вона має право оспорити такий договір. Висновок суду про відсутність спору є сумнівним, так як сторони не здійснювали жодних дій для вирішення спору, тому спір між сторонами існує.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відповідачем ліквідатором Одеської універсальної товарної біржі Gip відзив на апеляційну скаргу не подано.

Третя особа ОСОБА_2 підтримав зміст і вимоги апеляційної скарги. Договір купівлі-продажу підлягав визнанню недійсним, так як ОСОБА_1 його не підписувала, її штучно зробили власником квартири, нав`язавши відповідні права та обов`язки, набуття яких не відповідало її волі. Суд не звернув увагу на те, що нотаріальна форма спірного договору не дотримана, тому такий договір підлягає визнанню недійсним (т.2 а.с.148-150).

Третя особа ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що зі скаргу не вбачається, які права ОСОБА_1 порушено договором, який нею не укладався. Відсутність порушеного права, свобод чи інтересу є підставою для прийняття рішення про відмову в позові. Вимагаючи визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений на біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 3 грудня 2001 року, позивач подала позовну вимогу до ліквідатора біржі, не зазначивши які права чи інтереси біржі як відповідача порушені, не визнані чи оспорені. Одеська універсальна товарна біржа Gip не є належним відповідачем у справі, між позивачем та біржою як відповідачем відсутній об`єкт спірних правовідносин (предмет спору) (т.2 а.с.137-140).

6 серпня 2021 року в порядку повторного автоматизованого розподілу справи між суддями замінено головуючого суддю (суддю-доповідача) Ващенко Л.Г. (рішення ВРП №1612/0/15-21 від 20 липня 2021 року про звільнення з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку) (т.3 а.с.10).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну мотивувальної частини рішення шляхом приведення такої у відповідність до актуальної судової практики та залишення без змін резолютивної частини рішення з огляду на наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 5 листопада 1996 року органом приватизації, ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 .

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 , діючим від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П. 17 жовтня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №4673, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_6 купив квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М.Д. 13 листопада 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №4186, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому спірна квартира переходила у власність інших осіб, наразі квартира зареєстрована на праві власності ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого 4 квітня 2014 року договору купівлі-продажу.

У даній справі ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі Gip, залучивши в якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного на товарній біржі між нею та ОСОБА_2 3 грудня 2001 року; в обґрунтування вимог зазначила, що вона не укладала спірний правочин, який, на її переконання, підроблений сторонніми особами, а також не здійснювала державну реєстрацію вказаної квартири.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Також позов не може містити вимогу, у якій йдеться про предмет спору, що відсутній (не існує); реституція ж як спосіб захисту, застосовується для повернення виконаного за правочином, а не в тому разі, коли жодного виконання не відбулося (саме це і стверджується позивачем).

У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Порушення права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача.

Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №277/3760/19-ц.

Враховуючи викладене, відсутніми є правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 3 грудня 2001 року №01/1232, укладеного на Одеській універсальній товарній біржі Gip між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Оскільки договір купівлі-продажу вказаної квартири на біржі 3 грудня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладався, то його не можна визнати недійсним.

Судовими рішеннями в інших справа, які набрали законної сили, встановлено, що дійсним власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 не був власником зазначеного майна та придбав право власності на цю квартиру у особи, яка не мала права на її відчуження.

Крім того, апеляційний суд зважає на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №521/12361/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Одеської універсальної товарної біржі Gір в особі ліквідатора, за участю третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності. У даній справі Верховний Суд погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного на біржі 3 грудня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з тих підстав, що договір не укладався. У справі №521/12361/16-ц Верховний Суд проаналізував перехід права власності на квартиру та підставі набуття права власності на квартиру різними особами, судові рішення щодо цієї квартири, які набрали законної сили, за численними позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , звернув увагу на преюдиційнійсть певних рішень тощо, що в сукупності вказує на висновок про те, що неукладений договір не підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

З огляду на викладене, правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відсутні.

Справа в провадженні суду першої інстанції з 2018 року, суду апеляційної інстанції з серпня 2019 року, призначалась до розгляду неодноразово, зокрема, після зміни судді-доповідача призначалась до розгляду на 12 травня 2022 року, 16 березня 2023 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; на 16 березня 2023 року заяв чи клопотань щодо руху справи не подано, підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 16 березня 2023 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі Gip, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна змінити в його мотивувальній частині, виклавши в редакції даної постанови, та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра