РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1588/23

Номер провадження 2-о/495/84/2023

01 березня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Боярського О.О.,

при секретарі Саханові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд:

- встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки заповненої 10 серпня 1977 року на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 » серії НОМЕР_2 ;

- встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працював у відповідності до записів №17 від 09.06.1986 року, №21 від 01.09.1997 року у трудовій книжці, заповненої 10 серпня 1977 року на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 » серії НОМЕР_2 , у Білгород-Дністровському рибоконсервному філіалі з 09.06.1986 року по 01.09. 1997 року наладчиком обладнання виробництва харчових продуктів.

Свою заяву, обґрунтовує зокрема тим, що 24 січня 2023 року заявник звернувся до Білгород-Дністровського відділення обслуговування громадян (Сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком. Надалі його звернення було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області для розгляду.

Однак, Рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №52 від 31.01.2023 року заявнику було відмовлено у призначенні пенсії за віком, через виявлені розбіжності в написанні його по-батькові в трудовій книжці та документі, що посвідчує особу - паспорті громадянина України, а також через неможливість підтвердження трудового стажу в період з 09.06.1986 по 01.09.1997 рік на Білгород-Дністровському рибоконсервному філіалі, та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Так, в трудовій книжці заявника серії НОМЕР_2 , виданій 10.08.1977 року російською мовою зазначено: « ОСОБА_2 », натомість в паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , який виданий 24.05.2001 року Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області, російською мовою зазначено: « ОСОБА_2 », так само зазначено російською мовою його по-батькові також у Свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , виданого 21 січня 1960 року Білгород-Дністровським РАЦС Одеської області, актовий запис №13.

У зв`язку з наявними розбіжностями, заявник позбавлений можливості оформити пенсію за віком, що порушує його законні права та інтереси.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2023 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі, та призначено до судового розгляду.

У судове засідання 01.03.2023 року сторони не з`явились.

Заявник ОСОБА_1 подав до суду через канцелярію заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу без його участі.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2023 року заявник - ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського відділення обслуговування громадян (Сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком.

В подальшому його звернення було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області для розгляду.

Як вбачається з рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №52 від 31.01.2023 року заявнику - ОСОБА_1 , було відмовлено у призначенні пенсії за віком, через виявлені розбіжності в написанні його по-батькові в трудовій книжці та документі, що посвідчує особу - паспорті громадянина України, а також через неможливість підтвердження трудового стажу в період з 09.06.1986 по 01.09.1997 рік на Білгород-Дністровському рибоконсервному філіалі, та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Таким чином, судом було встановлено, що в трудовій книжці яка належить заявнику серії НОМЕР_2 , виданій 10.08.1977 року російською мовою зазначено: « ОСОБА_2 », натомість в паспорті громадянина України заявника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , який виданий 24.05.2001 року Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області, російською мовою зазначено: « ОСОБА_2 », так само зазначено російською мовою його по-батькові також у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , виданого 21 січня 1960 року Білгород-Дністровським РАЦС Одеської області, актовий запис №13.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що розбіжність яка виникла під час заповнення трудової книжки серії НОМЕР_2 , яка належить заявнику, органом, що вносив відомості про особу в трудову книжку, було допущено помилку щодо зазначення по-батькові заявника.

Судом встановлено, що з трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданій 10.08.1977 року, вбачається, що в період з 09.08.1986 року по 01.09.1997 року заявник ОСОБА_1 працював в Білгород-Дністровському рибоконсервному філіалі, на посаді слюсаря-наладчика по 3 розряду.

02.02.1987 року ОСОБА_1 було присвоєно 4 розряд слюсаря-наладчика.

01.02.1988 року ОСОБА_1 було присвоєно 4 розряд наладчика обладнання виробництва харчових продуктів.

15.08.1990 року ОСОБА_1 було присвоєно 5 розряд наладчика консервного цеху.

01.10.1990 року РКФ був реорганізований в Рибокомбінат ГПОФП «Антарктика».

01.09.1997 року ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до відповіді Відділу трудового архіву Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №144 від 08.02.2023 року, документи з особового складу підприємства Білгород-Дністровський рибоконсервний філіал на зберігання до архівного відділу не надходили, підтвердити період роботи на даному підприємстві ОСОБА_1 з 09.06.1986 року по 01.09.1997 року не має можливості.

Нормативно правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 12 вказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.273 ЦПК (в чинній редакції ч. 1 п. 6 ст.315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

У постанові ВП ВС від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

За положеннями п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п.2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п.2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п.2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно із ч.3 ст.48 Кодексу законів про працю України, працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає її право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення останньої її конституційного права на соціальний захист, щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Суд наголошує на тому, що особа не може нести відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу працівника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює « право на суд », в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom), п. п. 28 - 36. Series A № 18 ). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ».

Згідно ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав уразі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оцінка Суду.

Як зазначає заявник метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення.

Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки заповненої 10 серпня 1977 року на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 » серії НОМЕР_2 , та встановлення факту того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працював у відповідності до записів №17 від 09.06.1986 року, №21 від 01.09.1997 року у трудовій книжці, заповненої 10 серпня 1977 року на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 » серії НОМЕР_2 , у Білгород-Дністровському рибоконсервному філіалі з 09.06.1986 року по 01.09.1997 року наладчиком обладнання виробництва харчових продуктів.

Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені.

При таких обставинах заявлені вимоги ОСОБА_1 , про встановлення факту що має юридичне значення підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки заповненої 10 серпня 1977 року на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 » серії НОМЕР_2 ;

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працював у відповідності до записів №17 від 09.06.1986 року, №21 від 01.09.1997 року у трудовій книжці, заповненої 10 серпня 1977 року на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 » серії НОМЕР_2 , у Білгород-Дністровському рибоконсервному філіалі з 09.06.1986 року по 01.09.1997 року наладчиком обладнання виробництва харчових продуктів.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський