ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3735/23 Справа № 177/1422/22 Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 177/1422/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року, яке ухвалено суддею Коваль Н.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ТзОВ «Маркс.Капітал» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку суброгації.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 21 липня 2022 року о 09 годині 09 хвилин, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в Центрально-Міському районі по вул. Лермонтова, 37, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки AUDI 80 2.8 Е Quattro, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, не дотримався безпечної дистанції, та був не уважний та необережний, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Цивільно-правова відповідальності власника автомобіля марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована ПАТ «СК «Саламандра».

06 вересня 2022 року ПАТ «СК «Саламандра», на підставі постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року та експертного дослідження про встановлення вартості відновлювального ремонту, складено страховий акт, яким визначена вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 63 055,60 грн., які перераховані на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 на підставі та умовах передбачених Договором страхування.

02 січня 2020 року ПАТ «СК «Саламандра» відступило право вимоги страхового відшкодування ТОВ «Маркс.капітал», яке 07 вересня 2022 року звернулося до відповідача із письмовою претензією про відшкодування завданої шкоди в розмірі 63 055,60 грн., однак вказана вимога відповідачем не задоволена.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 63 055,60 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2 481 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Маркс.Капітал» матеріальну шкоду в розмірі 63 055 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Маркс.Капітал» судовий збір в розмірі 2 481 грн.

В задоволені іншої частини заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 8 000 грн. витрат на правничу допомогу посилаючись на те, що на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу суду були надані всі необхідні докази, однак суд необґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 63 055 грн. 60 коп., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження витрат за надану правничу допомогу представником позивача подано до суду першої інстанції Договір про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14 лютого 2022 року, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 16 листопада 2022 року, в якому зазначено, що Адвокатським бюро «ТЕРЗІ ТА ПАРТНЕРИ» виконано підготовку та направлення до Криворізького районного суду Дніпропетровської області позовної заяви, вартість зазначеної послуги склала 8 000 грн., та надано детальний опис робіт (наданих послуг) до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 16 листопада 2022 року на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14 лютого 2022 року (а.с.61-69). Загальна вартість послуг склала 8 000 грн. (а.с.68)

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19, провадження N 61-22131св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18. Тобто вказана судова практика є незмінною.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному випадку наявні правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

Наведене вище повністю узгоджується з твердженням скаржника про те, що суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатським бюро послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8 000 грн. є завищеним. При цьому колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Маркс.Капітал» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

В іншій частині судове рішення не оскаржено.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488,40 грн., пропорційно задоволеним вимогам позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення вказаних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: