ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1883/21
Провадження № 2/210/47/23
У Х В А Л А

іменем України

"14" червня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

представника позивача: Калінки-Бондар О.Б.,

представника відповідача ОСОБА_1 : ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору на виготовлення меблів, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору на виготовлення меблів та просила суд визнати недійсним договір на виготовлення меблів №01.02.2017 від 01.02.2017 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Ступак С.В. (а.с.81).

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.84).

Відповідно до розпорядження в.о. керівника Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №236 від 01.11.2021 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», у зв`язку з закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді Ступак С.В. та закінченням повноважень з відправляння правосуддя, з метою дотримання процесуальних строків розгляду судової справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи (а.с.114).

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. (а.с.115).

Присутня у судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційного провадження) представник позивача ОСОБА_3 , - ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про направлення вказаної справи до Кіровського районного суду міста Кропивницький, в обґрунтування клопотання зазначила, що подана позовна заява до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору на виготовлення меблів була скерована до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у зв`язку з тим, що відповідач по справі ОСОБА_4 зареєстрований в Металургійному районі м. Кривого Рогу. Однак, розгляд справи триває вже значний час, відповідач ОСОБА_4 жодного разу до судового засідання не з`являвся. Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 зареєстровані та фактично проживають в м. Кропивницькому, а тому, з метою швидкого розгляду справи, просила суд направити вказану цивільну справу до Кіровського районного суду м. Кропивницького.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 підтримав клопотання представника позивача та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомив.

Суд заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

12 квітня 2021 року судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України направлено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради для перевірки місця реєстрації відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (а.с.82).

27 квітня 2021 року на запит суду надійшла Довідка про реєстрацію місця проживання особи №2641, з якої вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.83).

Відповідно до ч.15 ст.28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Так, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 на обґрунтування клопотання про направлення вказаної справи за підсудністю до Кіровського районного суду міста Кіровограда зазначила, що відповідач по справі ФОП ОСОБА_4 в жодному судовому засіданні присутній не був, що спричиняє тривалий розгляд справи. Крім того, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 проживають у м. Кропивницький, прибувати до м. Кривого Рогу для участі в судових засіданнях призводить до понесення додаткових витрат, а розгляд справи в режимі відео конференції призводить до зриву судових засідань, у зв`язку з зайнятістю залів для проведення відео конференції.

З матеріалів справи вбачається, що у судові засідання призначені судом в період 2021- 2023рр., відповідач ОСОБА_4 присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовими повістками, які повернулись на адресу суду з відмітками «За закінченням термін зберігання» або «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.88-89, 95-96, 129-132, 134-135, 144-145, 153-154, 165-166, 211-212).

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права та мають переслідувати законну мету.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду якщо справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду.

Також, слід зазначити, що згідно до положень ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника позивача підлягає задоволення та вважає за необхідне, з метою дотримання розумності строків розгляду справи, направити вказану цивільну справу за підсудністю до Кіровського районного суду міста Кіровоград.

Керуючись ст.ст.27, 28, 31, 187, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представник позивача ОСОБА_3 , - ОСОБА_5 про направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору на виготовлення меблів за підсудністю, - задовольнити.

Цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору на виготовлення меблів, - направити до Кіровського районного суду міста Кіровограда для розгляду по суті, за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1 .

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти діб з дня одержання. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: Н. Ю. Вікторович