ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/547/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Дикун С.І.

Суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу № 607/18229/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, ухваленого суддею Марциновською І.В., повний текст рішення складений 03 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що 16.07.2022 приблизно о 21 год. 00 хв. поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_1 ображали її, висловлювались на її адресу нецензурною лайкою та нанесли їй тілесні ушкодження. ОСОБА_3 завдала їй один удар дерев`яною палицею в ділянку правого плечового суглобу, а потім нанесла ще два удари по правій руці. ОСОБА_1 , яка знаходилась на протилежній стороні від ОСОБА_3 , нанесла їй три удари в ділянку грудей з лівого боку, та тримаючи її за руку, подряпала нігтями. Від завданих ударів вона відчула сильний фізичний біль.

Указаними діями відповідачі заподіяли їй легкі тілесні ушкодження у виді синця в ділянці правого плечового суглобу, синця правої кисті та синця правого передпліччя, синця передньої поверхні грудей зліва та двох саден правого передпліччя, що підтверджується висновком експерта за результатами проведеної судово-медичної експертизи.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022 ОСОБА_3 за даним фактом визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Зазначила, що внаслідок неправомірних дій відповідачів їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 20000 грн. Моральна шкода, спричинена ОСОБА_2 , виявилась, зокрема, у порушенні сну та стану здоров`я внаслідок перенесеного стресу. Погіршення стану здоров`я призвело до зміни нормального та звичного способу життя.

Просить стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на її користь компенсацію за відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 3000 (три тисячі) гривень.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 147 (сто сорок сім) гривень 78 копійок.

Судовий збір у сумі 596 (п`ятсот дев`яносто шість) гривень 52 копійки компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року в частині стягнення з неї моральної шкоди в сумі 3000 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що відповідно до висновку експерта №464 про проведення судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_2 , 1948 р.н. не вбачається нанесення ОСОБА_1 позивачці буль-яких тілесних ушкоджень, що виключає можливість стягнення з неї коштів, як компенсацію за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду.

Зазначає, що ідентична інформація зазначена у вироці Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05,10.2022 у справі №607/11606/22, а саме те, що ОСОБА_1 не згадується ні як учасник судового процесу, ні як особа, щодо якої вирішувалось питання про притягнення її до кримінальної відповідальності.

Вважає, що стягнення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області з неї на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 3 000 грн, є неправомірним, та підлягає скасуванню.

Посилається на те, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в оскаржуваному рішенні, суд виходив лише з показань самої ОСОБА_2 , не беручи до уваги інші, вищевказані докази, які спростовують пояснення ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ст. 76 ЦПК України.

Окрім того, суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта № 464, у якому відсутні відомості про те, що вона вчиняла дії, які б призвели до вказаного у висновку результатів, а саме легких тілесних ушкоджень. Крім того, як вже згадувалось, відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022 у справі №607/116067/22, вона взагалі не згадувалась ні як учасник судового процесу, ні як особа, щодо якої вирішувалось питання притягнення її до кримінальної відповідальності.

Просить врахувати те, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, на її утримані перебуває двоє неповнолітніх дітей. ЇЇ чоловік, ОСОБА_4 , який перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , отримав захворювання, пов`язане із проходження військової служби, що також потребує сторонньої матеріальної допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заподіяли їй легкі тілесні ушкодження у виді синця в ділянці правого плечового суглобу, синця правої кисті та синця правого передпліччя, синця передньої поверхні грудей зліва та двох саден правового передпліччя, що підтверджується висновком експерта № 464, складеного за результатами проведеної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №00000082 від 21.07.2022 року. Відповідно до висновку експерта, враховуючи морфологічні властивості виявлених у мене тілесних ушкоджень, вони утворились близько за 4-6 діб до експертного обстеження від дії тупих предметів.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях, душевних хвилюваннях, перенесенні сильного психологічного стресу, погіршення емоційного стану. У момент заподіяння відповідачами тілесних ушкоджень, вона перенесла фізичний біль, приниження честі та гідності, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості та безпомічності, страху за своє здоров`я.

На підтвердження заподіяння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тілесних ушкоджень в судовому засіданні були досліджені докази: копія вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022, копія висновку судово-медичної експертизи №464, та допитано ОСОБА_2 як свідка про обставини, що мають значення для вирішення справи.

Зазначає, що жодних доказів, які б спростовували висновок судово-медичної експертизи № 464 та її покази відповідачка ОСОБА_1 не надала.

Вважає, що суд першої інстанції на підставі досліджених доказів обґрунтовано дійшов висновку про факт заподіяння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 16 липня 2022 року у вечірню пору доби.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 на її користь компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 3 000 гривень суд врахував її матеріальне становище та сімейний стан, а також перебування її чоловіка ОСОБА_5 на лікуванні у зв`язку з проходженням військової служби у Збройних Силах України.

Вважає рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.03.2023 таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у справі.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення з ОСОБА_1 компенсації за завдану моральну шкоду в сумі 3000 грн., тому лише у вищезазначеній частині судове рішення підлягає перевірці апеляційним судом.

Як убачається з матеріалів справи, 16.07.2022 приблизно о 21 год. 00 хв. в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_2 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень, реалізовуючи який вона тоді ж і там же, усвідомлюючи характер своїх дій, нанесла дерев`яною палицею один удар в ділянку правого плечового суглобу, чим заподіяла синець ділянки правого плечового суглобу, та два удари по правій руці ОСОБА_2 , чим заподіяла синець правої кисті та синець правого передпліччя, в результаті чого спричинила ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження, що стверджується вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022, ухваленим у справі № 607/11606/22.

Вироком суду від 05.10.2022 ОСОБА_3 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Даний вирок суду 07.11.2022 набрав законної сили. (а.с. 5)

З висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 464 від 04.08.2022 (а.с. 6-7) вбачається, що під час проведення експертизи зі слів ОСОБА_2 , 16.07.2022 приблизно о 21 год. 30 хв. на вулиці в с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_3 наносила удари круглою в перерізі дерев`яною палицею по голові ззаду та спині. В цей час її дочка тягнула за волосся у тім`яній ділянці та наносила удари ногами по ногах, хватала за праву руку, ушкодивши нігтями передпліччя. Під час цих подій отримала ушкодження першого пальця правої кисті (як саме, сказати не може).

Під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у виді синця ділянки правого плечового суглоба, синця передньої поверхні грудей зліва, синця правої кисті, синця і двох садин правого передпліччя. При цьому утворення виявлених у ОСОБА_2 ушкоджень за наведених у постанові та повідомлених нею при судово-медичній експертизі обставинах справи не виключається.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022 встановлено, що унаслідок протиправних дій ОСОБА_3 позивачці спричинені тілесні ушкодження у виді синця ділянки правого плечового суглобу, синця правої кисті та синця правого передпліччя.

Будучи допитаною у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що 16.07.2022 приблизно о 21 год. 00 хв. поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 під час словесного конфлікту їй були завдані тілесні ушкодження, в тому числі ОСОБА_1 , яка знаходилась зліва від неї, тримала її за руку, таким чином не даючи можливості залишити місце події, нанесла їй три удари в ділянку грудей з лівого боку спереду та спричинила подряпини нігтями.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди, суд виходив з того, що, факт спричинення позивачці ОСОБА_1 тілесних ушкоджень у виді синця передньої поверхні грудей зліва вироком суду не встановлений. Натомість спричинення таких тілесних ушкоджень внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 не виключається висновком експерта та підтверджується показаннями самої ж позивачки, яка вказала, що під час конфлікту ОСОБА_1 перебувала зліва від неї та нанесла їй три удари в передню ліву частину грудей. Саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 позивач отримала тілесні ушкодження у виді синця передньої поверхні грудей зліва, що свідчить про наявність зв`язку між протиправною поведінкою ОСОБА_1 та шкодою, спричиненою здоров`ю позивача. Докази на спростування цих обставин відповідач суду не надала. Внаслідок протиправної поведінки відповідачки ОСОБА_1 позивачка отримала легкі тілесні ушкодження, тому має право на виплату компенсації моральної шкоди, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 464 від 04.08.2022.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі за текстом - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Роблячи висновок про заподіяння ОСОБА_1 позивачці тілесного ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудей зліва та спричинення моральної шкоди, суд не звернув увагу, що вироком суду щодо обставин події під час конфлікту будь-яких протиправних дій відповідачки ОСОБА_1 не встановлено. ОСОБА_1 категорично заперечує свою участь у конфлікті, вказує, що не була на місці події та не наносила позивачці тілесних ушкоджень, оскільки прийшла, коли конфлікт закінчився. Суд не зауважив, що у показах позивачки є протиріччя, так, як при проведенні експертизи 21.07.22-04.08.22 (висновок експерта №464) ОСОБА_6 вказувала, що "дочка тягнула за волосся у тім`яній ділянці та наносила удари ногами по ногах, хватала за праву руку, ушкодивши нігтями передпліччя" (а.с.6-зворот), натомість, у позові ОСОБА_6 вказує, що " ОСОБА_1 , яка знаходилася біля мене з іншої сторони нанесла мені три удари в ділянку грудей з лівого боку" (а.с.1). Будучи допитаною у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що 16.07.2022 приблизно о 21 год. 00 хв. поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 під час словесного конфлікту їй були завдані тілесні ушкодження, в тому числі ОСОБА_1 , яка знаходилась зліва від неї, тримала її за руку, таким чином не даючи можливості залишити місце події, нанесла їй три удари в ділянку грудей з лівого боку спереду та спричинила подряпини нігтями.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що їй спричинена моральна шкода, яка виразилась у порушенні сну та стану здоров`я внаслідок перенесеного стресу. Погіршення стану здоров`я призвело до зміни нормального та звичного способу життя. Внаслідок протиправної поведінки відповідачів ОСОБА_2 відчувала фізичний біль, оскільки внаслідок завданих відповідачами ударів позивач отримала легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 464 від 04.08.2022.

Стягуючи з ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачка відчувала безпомічність, оскільки відповідачка ОСОБА_1 тримала ОСОБА_2 за руку, позбавляючи її можливості залишити місце події та уникнути тілесних ушкоджень.

Суд не обґрунтував, у чому саме полягає неправомірна поведінка відповідачки ОСОБА_1 , які саме права позивачки при цьому порушені ОСОБА_1 та не встановив причинний зв`язок між поведінкою відповідачки та ймовірними втратами немайнового характеру яких зазнала позивачка.

Суд першої інстанції, вказуючи як на доказ на висновок експерта № 464, не зауважив, що в ньому відсутні відомості про те, що саме ОСОБА_1 вчиняла протиправні дії, які б призвели до тілесних ушкоджень, про які заявляє позивачка - ударів у ділянку грудей з лівого боку. У вироці Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022 у справі №607/11606722, ОСОБА_1 не зазначена як учасник судового процесу, та особа, щодо якої вирішувалось питання притягнення її до кримінальної відповідальності.

Фактично достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їй моральної шкоди ОСОБА_1 позивачка не надала, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в оскаржуваному рішенні суд виходив лише із показань самої ж позивачки.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлених судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі К« 902/761/18. від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03-2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. І ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; проте цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

У даному випадку суд першої інстанції не дотримався стандарту вирішення справи з урахуванням «балансу вірогідностей» який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей. У поданій справі, яка переглядається, суд першої інстанції не взяв до уваги згаданий висновок експерта № 464. у якому відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 вчиняла дії, які б призвели до вказаного у висновку результатів, а саме легких тілесних ушкоджень. Крім того, як вже згадувалось, відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022 у справі №607/11606722. ОСОБА_1 взагалі не згадувалась ні як учасник судового процесу, ні як особа, щодо якої вирішувалось питання притягнення її до кримінальної відповідальності. Тому стягнення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 3 000 грн, є неправомірним, та підлягає скасуванню. Адже суд першої інстанції ухвалив судове рішення, за яким присудив стягнути з ОСОБА_1 3000 грн на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 , опираючись лише на свідчення самої ОСОБА_2 не беручи до уваги інші докази, які містились у матеріалах справи.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування в частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди на користь позивачки.

Враховуючи викладене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, виходячи з підстав пред`явленого позову, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 220,50 грн. за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 3000 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір 220,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 13 червня 2023 року.

Головуюча: С.І. Дикун

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак