Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/467/19

16 березня 2023 р. Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Дьяченка Д.О.

при секретарі Табачківській М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Тальнівська державна нотаріальна конторапро скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставу своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . За життя вона склала заповіт яким заповідала позивачці Державний акт на право приватної власності на землю сер І-ЧР №003228, площею 3,57 га. Маючи намір прийняти спадщину позивач в кінці вересня 2005 року звернулась до Тальнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 вже заведена в Тальнівській державній нотаріальній конторі і 16.08.2005 р. за заявою сестри спадкодавця ОСОБА_2 на майно померлої ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майновий пай та на земельну ділянку на яку позивач просила видати свідоцтво про право на спадщину. Крім того, їй було відмовлено у видачі свідоцтва ще й з тих мотивів, що вона пропустила 6-місячний строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що відповідачці було незаконно видано свідоцтво на спадщину оскільки нотаріус не повідомив та не встановив коло спадкоємців, а також не здійснив виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або виклику у пресі, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

У зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 ухвалою суду від 23.09.2020 р. замінено позивача ОСОБА_4 на її спадкоємця ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю.

Відповідач до судового засідання подала відзив на позовну заяву в якому просила суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивачці ОСОБА_1 спадкодавець ОСОБА_3 заповідала державний акт на право власності на землю сер 1-ЧР №003228, а в оспорюваному свідоцтві про право на спадщину за законом від 16.08.2005 р. №234 зазначений інший Державний акт сер ЯА №714314. Тому у зв`язку з тим, що в заповіті зазначений саме державний акт та у зв`язку з тим, що позивач пропустила строк позовної давності, просить суд відмовити в задоволенні позову, а справу розглядати без її участі.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона знає ОСОБА_1 який є її однокласником. ОСОБА_3 проживала одна, нікого в неї не було, ніхто її не доглядав. Відповідачку ОСОБА_6 вона не знає, такої в селі не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає в с. Павлівка Перша, де проживала ОСОБА_3 , яка проживала одна, ніхто її не доглядав. ОСОБА_6 вона не знає, не чула і не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона знає ОСОБА_1 з дитинства. ОСОБА_3 проживала одна, ніхто її не доглядав. Відповідачку ОСОБА_6 вона не знає.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із заповітом від 23.01.2003 р. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_4 Державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЧР №003228, виданий Тальнівською районною державною адміністрацією 31.07.2002 р. Даний заповіт посвідчений Павлівською сільською радою Тальнівського району Черкаської області, не змінений та не відмінений.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2018 р. державний нотаріус Тальнівської державної нотаріальної контори Космін О.В. відмовив представнику ОСОБА_4 ОСОБА_9 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_1 . Дана постанова мотивована тим, що на майно померлої видані свідоцтва про право на спадщину за законом 16.08.2005 р. за №2363, 2364 на майновий пай та на земельну ділянку, яку ОСОБА_1 просить видати свідоцтво про право на спадщину. Даючи правову оцінку заповіту, представленому ОСОБА_1 державний нотаріус вважає, що вказана ОСОБА_1 земельна ділянка їй не заповідана, так як в заповіті вказано «заповідаю державний акт на землю».

Вказана постанова нотаріуса не була оскаржена ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи.

16 серпня 2005 року державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори Косміним О.В. було видано свідоцтво про право на спадщину, в кому зазначено, що спадкоємицею всього майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її сестра ОСОБА_2 . Спадщина складається: земельної ділянки, розташованої на території Павлівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області розміром 35700 кв.м., що належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку сер ЯР №312985, видано Тальнівською районною державною адміністрацією 16.05.2002 р.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 16.08.2005 р. спадкоємицею всього майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її сестра ОСОБА_2 . Спадщина складається з майнового паю члена колективного с/г підприємства «Серп і Молот» с. Павлівка Перша Тальнівського району Черкаської області .

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину, визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно д остатті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

ОСОБА_1 в якості підстави для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину посилається на те, що ОСОБА_2 не мала права на спадкування, оскільки не проживала з спадкодавцем, не доглядала її, а також на те, що нотаріус не повідомив та не встановив коло спадкоємців, а також не здійснив виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або виклику у пресі, тому вважає, що нотаріус незаконно видав вищевказані свідоцтва про право на спадщину лише одному спадкоємцю ОСОБА_2 .

Відповідно п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

П. 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вказує, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Згідно з п. 4.14 вказаного Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Під час розгляду справи було встановлено, що державний нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на підставі заяви останньої на доданих до неї документів.

Крім того, суд ураховує, що особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, яке за своєю правовою природою не є правочином.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 року № 916/780/18 свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Таким чином, суд встановив, що оспорені свідоцтва про право на спадщину видані ОСОБА_2 , станом на час розгляду цієї справи у суді не порушують прав позивача, оскільки в заповіті спадкодавець ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 не саму земельну ділянку, а лише державний акт на право власності на земельну ділянку.

Крім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняла, так як виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272 ЦК України, не подання заяви на прийняття спадщини позивачем, слід вважати фактичним неприйняттям спадщини, а тому суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними.

Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_1 було відомо про факт існування заповіту, яким їй було заповідано державний акт на земельну ділянку, отже цей строк закінчився 16.08.2008 р.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що видачею оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 були порушені її права та враховуючи пропуск позивачем строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, залишивши понесені судові витрати за позивачем відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Тальнівська державна нотаріальна конторапро скасування свідоцтва про право на спадщину за законом залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 24.03.2023 р.

Суддя Д.О. Дьяченко