Справа № 515/321/23
Провадження № 2/515/566/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача (за довіреністю) Лісецької А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дніст- ровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

про скасування арешту з майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій про- сила звільнити майно з-під арешту, посилаючись на наступні обставини.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.10.2014 р. з її сина ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.09.2014 р., до досягнення нею пов- ноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі виконавчого листа, виданого 03.11.2014 р. держа- вним виконавцем відкрито виконавче провадження за № 45576881. У зв`язку з тим, що її син ОСОБА_2 хворів та не міг своєчасно сплачувати аліменти, у нього виникла заборгова- ність по аліментам на суму, яка перевищує сукупний розмір за три місяці. 12.06.2018 р. дер- жавним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на все нерухоме майно бо- ржника та внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного ре- єстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру забо- рон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, а саме на земельну ділянку пло- щею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Диві- зійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. 26.11.2020 р. по- мер її син ОСОБА_2 , а згодом ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла його дочка ОСОБА_5 , на утримання якої стягувались аліменти. Після смерті сина вона є єдиним спадкоємцем за зако- ном в порядку першої черги. Звернувшись до нотаріуса із заявою щодо оформлення спадщи- ни, яка залишилася після смерті сина земельну ділянку, отримала відмову з зв`язку з тим, що на земельну ділянку накладено арешт. З метою зняття арешту з земельної ділянки 10.08. 2022 р. вона подала заяву до Татарбунарського відділу ДВС про скасування арешту. Але листом їй було відмовлено у скасуванні арешту та рекомендовано звернутись до суду. У по- засудовому порядку вона не має змоги зняти арешт, тому звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 07.03.2023 р. справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.29).

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги під- тримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі (а.с.33).

Представник відповідача також у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, а рішення ухвалити на розсуд суду (а.с.31).

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за ві- дсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувально- го технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

З копії паспорту серії НОМЕР_1 (а.с.7) вбачається, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Сергіївка Саратського району Одеської області.

Як слідує з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.02.1978 р. (а.с.9), ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його матір`ю є ОСОБА_1 .

Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 079727 від 14.11.2003 р. та додаткам до нього (а.с.11-13), ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,00 га, розташовану та території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення осо бистого селянського господарства.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015, сформованого 27.12.2015 р. (а.с.14-15), власником земельної ділянки площею 2, 00 га, кадастровий номер :01:001:1699, значиться ОСОБА_2 , земля перебу- ває в оренді ТОВ «Виробничо-комерційної фірми «Україна» строком на 10 років, що під- тверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.07. 2021 р. (а.с.17-19).

З копії відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2018 р. (а.с.20) слідує, що постановою державного виконавця Лісецькою А.В. накладено арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.21) підтверджується, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області.

Як видно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65328018 від 25.06.2021 р. (а. с.23), після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , Саратською райо- нною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадково- му реєстрі 67878237, зареєстрована у нотаріуса за № 107-2021 від 25.06.2021 р.

Постановою державного нотаріуса Колісника Д.Ю. за № 188/02-31 від 08.07.2022 р. (а.с. 24) позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спад- щину за законом на земельну ділянку, земельну ділянку, розташовану та території Дивізійсь- кої сільської ради (за межами насекленого пункту) Татарбунарського району Одеської обла- сті, належної спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на зе- млю серії І-ОД № 079727 від 14.11.2003 р.

За повідомленням Татарбунарського ВДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.25), ОСОБА_7 зверталася до виконавчої служби з приводу наявного обтяження, однак їй бу- ло роз`яснено право на звернення до суду з позовом про зняття арешту на підставі судового рішення (а.с.25).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За змістом ч.ч.1-3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі наб- рання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згід но з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому ста- ло відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, вс- тановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається постановою начальника від- повідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований дер- жавний виконавець.

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття су- дом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія по- станови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій роз- суд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Як передбачено ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. № 3477-ІV «Про виконання ріше- нь та за стосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтере- сів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право.

В силу ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряд- жатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному за- коном. Право приватної власності є непорушним.

За змістом абзаців 1-2 п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з ро згляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішен- ня, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконав- чої служби.

Згідно абзацу 1 п.2 Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`яв- лений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій за- конній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права влас- ності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясову- вати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.

За приписами ст.ст.317, 321. 391 ЦК України, власникові належать права володіння, кори- стування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бу ти протипротиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник ма йна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпо- рядження своїм майном.

Як передбачено ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розгля- даються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під аре- шту. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15.05. 2013 р., яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов`язковою для суду.

З урахуванням викладеного слід зазначити, що на час звернення з заявою до суду за наяв- ності арешту (обтяжень), накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чо- го вона позбавлена змоги оформити свої спадкові права, підстав для продовження обтяжен- ня на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Що стосується позовних вимог в частині виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав та їх обтяжень про арешт земельної ді- лянки, то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про звільнення майна з- під арешту є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон від- чуження об`єктів рухомого та нерухомого майна у порядку встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Зако- ном України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Позивач не ставить перед судом питання щодо стягнення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.56, 59 Закону Ук- раїни «Про виконавче провадження», ст.ст.16, 321, 386 ЦК України, ст.ст.76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування арешту з майна боржника задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений постановою Татарбунарського відділу державної виконав- чої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонально- го управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 12.06.2018 р. на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:1699, розташовану та території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення якої для ве дення особистого селянського господарства, яка на підставі державного акта на право при- ватної власності на землю серії І-ОД № 079727, належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністров- ському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юс- тиції (м.Одеса), МФО 820172, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , судовий збір в розмірі 998 грн.80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня йо- го про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної си- ли після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного прова дження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного пе- регляду.

Суддя Тимошенко С.В.