Провадження № 22-ц/802/471/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю представника позивача Сидун О. С. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 через свого представника Сидун О. С. в грудні 2022 року звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 навчається на денній платній формі навчання у Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (далі - ПрАТ «ВНЗ «МАУП»), у зв`язку із навчанням не працює та потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Батько спроможний надавати таку допомогу. Необхідні витрати сина полягають у задоволенні житлово-побутових потреб, придбанні їжі, одягу, підручників та інших матеріалів для навчання. Право ОСОБА_6 , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту і з відповідача необхідно стягувати в її користь аліменти на утримання сина у розмірі частини всіх видів заробітку. Вартість навчання у вищому навчальному закладі становить 14 800 грн на рік, а тому з відповідача слід стягнути 50% понесених додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання неповнолітнього сина 23 серпня 2022 року. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини. Просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_7 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) на період навчання до досягнення ним 23 років, починаючи з 26 грудня 2022 року; стягнути з ОСОБА_2 в її користь 7040 грн як компенсацію 50% додаткових витрат на дитину; рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2023 року позов задоволено, ухвалено: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 грудня 2022 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років; рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину в розмірі 7040 грн; стягнути з ОСОБА_2 дохід держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та без дотримання норм процесуального права, є необґрунтованим, ухваленим на підставі неповно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, неповно досліджених доказів. Суд не взяв до уваги, що у нього є інша сім`я, оскільки 3 травня 2014 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 . У цьому шлюбі в них народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його дружина ОСОБА_8 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства та перебуває на його повному утриманні. Він несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Станом на сьогодні він не має у власності будь-якого нерухомого чи рухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Позивачем не додано жодного належного доказу, яким підтверджується вартість підручників, вартість проїзду до навчального закладу, вартість проживання за місцем знаходження навчального закладу, на що позивач посилається у позовній заяві. Більшість навчальних закладів наразі переведені на дистанційну форму навчання у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Увесь час, навіть після розлучення, він не припиняв матеріально допомагати своїй дитині, постійно сплачував аліменти, не зважаючи на те, що спільно з ним не проживає. Не відмовляється утримувати сина та надалі буде належним чином піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, допомагати у навчанні по мірі можливості, однак вважає, що розмір аліментів є завищеним. Просить змінити рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2023 року у цій справі, стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 грудня 2022 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

До апеляційного суду надійшов відзив позивача ОСОБА_3 на апеляційну скаргу. Вважає скаргу безпідставною. Відповідач до скарги не приєднав жодних доказів, які б підтверджували розмір його доходу. Він несе військову службу, отримує грошове утримання. Дружина відповідача працює в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячний дохід. Довідок про те, що дружина відповідача не працює та не має можливості працювати через інвалідність до матеріалів справи не приєднано. Їхній спільний син проживає у с. Лище Луцького району та навчається у м. Луцьк, тобто на проїзд щодня йому необхідні додаткові кошти, він так само як і його батько має нести щомісячні витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів-харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. ОСОБА_7 не працює у зв`язку із навчанням, власного доходу не має, а тому потребує допомоги батьків. Просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення суду без змін.

Відповідач ОСОБА_2 18 травня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до апеляційного суду уточнення до апеляційної скарги, в якій просив рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2023 року у цій справі скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити за їх недоведеністю та безпідставністю, вирішити питання розподілу судових витрат.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Згідно зі ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Положеннями ст. 364 ЦПК України не передбачена можливість поновлення пропущеного процесуального строку на подачу доповнення чи зміни до апеляційної скарги.

Апеляційна скарга відповідача у цій справі надійшла до апеляційного суду 03 квітня 2023 року.

Колегія суддів уточнення до апеляційної скарги у цій справі залишає без розгляду, оскільки вони подані відповідачем (скаржником) поза межами визначених законом процесуальних строків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Сидун О. С. заперечувала щодо задоволення вимог апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № 70 виданої 05 грудня 2022 року Волинським інститутом імені В`ячеслава Липинського ПрАТ «ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом», ОСОБА_7 є студентом І курсу денної форми навчання Волинського інституту імені В`ячеслава Липинського ПрАТ «ВНЗ «МАУП», освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр, спеціальність: менеджмент, навчання платне, стипендію не отримує.

У відповідача ОСОБА_2 на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу на посаді військовослужбовця.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, місцевий суд не врахував ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 також є батьком малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дійшов передчасного висновку, про те що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно.

Зважаючи на те, що відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок з утримання, піклування про фізичний, духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти обох своїх дітей, з метою забезпечення принципів загальної та однакової відповідальності батьків за виховання, утримання та розвиток дітей, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина буде необхідним та достатнім для його забезпечення належного матеріального стану у період продовження ним навчання до досягнення 23-х років, тому змінює рішення суду в частині розміру стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача перебуває також дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, не підтверджені належними доказами. Ні до суду першої інстанції, а ні до апеляційної скарги не приєднано документів, які б підтверджували перебування її на утриманні чоловіка. Копія пенсійного посвідчення ОСОБА_8 лише підтверджує факт існування довічно в такої особи статусу особи з інвалідністю ІІ групи з дитинства та засвідчує факт перебування її на обліку в Пенсійному фонді України та право останньої на отримання передбаченої чинним законодавством пенсії у відповідному розмірі, користування визначеними для такої категорії осіб пільгами.

Згідно із вимогами статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За положеннями статті 185 СК України додаткові витрати стягуються на дитину, яка не досягла повноліття.

Згідно копії дублікату квитанції від 23 серпня 2022 року ОСОБА_3 здійснила оплату вартості навчання ОСОБА_7 у ПрАТ «ВНЗ «МАУП» у розмірі 14 080 грн.

Відповідно до копії довідки №70 від 05 грудня 2022 року, станом на день видачі довідки ОСОБА_7 був студентом І курсу, освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр, денної форми навчання, спеціальність: менеджмент. Навчання платне, стипендію не отримує.

ОСОБА_7 досягнув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Натомість позивачем не приєднано до матеріалів справи документів, які б містили інформацію про те, за який період навчання сплачено такі кошти (копія договору з навчальним закладом), довідки про вартість навчання, що виключає можливість встановити та перевірити обставини, що мають значення для справи.

Позивач не довела особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат, також те, що понесені витрати на навчання сина не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання неповнолітнього (на той час) сина. Навчання з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Крім того, додаткові витрати на утримання дітей можуть стягуватися тільки до досягнення ними повноліття.

Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат необхідно скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні такої позовної вимоги відмовити.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду в частині розміру стягуваних аліментів. Неправильність застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав доведеними є підставою для скасування рішення в частині стягнення додаткових витрат та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні такої позовної вимоги.

Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Сума судового збору, що підлягала стягненню з відповідача на користь держави за результатами розгляду справи в суді першої інстанції становила 2147,20 грн (1073,60 грн х 2 вимоги не майнового характеру).

Судовий збір, який був сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги становив 3 220,80 грн.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як стягувач аліментів, відповідачу слід компенсувати сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 147,20 грн (3 220,80 грн - 1073,60 грн) за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2023 року у цій справі в частині розміру стягнення аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу).

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2023 року у цій справі в частині стягнення додаткових витрат скасувати, ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Компенсувати відповідачу ОСОБА_2 за рахунок держави судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 к., сплачений останнім за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді