Справа № 206/3545/22
Провадження № 2/206/160/23
27.03.2023 Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Сливчук В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
І. Стислий виклад позиції представника позивача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судові засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
14.11.2022 через систему електронного суду представником позивача подано позовну заяву з додатками, яка ухвалою судді від 16.11.2022 була залишена без руху (а.с. 1-35, 38).
22.11.2022 через систему електронного суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками (а.с. 40-43).
23.01.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання на 01.02.2023 (а.с. 49).
25.01.2023 через систему електронного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 51-53).
01.02.2023 судове засідання було відкладено на 15.02.2023 (а.с. 54).
02.02.2023 через систему електронного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 57-58).
15.02.2023 судове засідання було відкладено на 06.03.2023 у зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 59).
16.02.2023 через систему електронного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 62-63).
06.03.2023 судове засідання було відкладено на 27.03.2023 (а.с. 65).
10.03.2023 через систему електронного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 68-69).
У судові засідання призначені 01.02.2023, 15.02.2023, 06.03.2023 та 27.03.2023 відповідач, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судові засідання не з`явився, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
27.03.2023 складено вступну та резолютивну частини заочного рішення суду.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до відомостей про поліс АО 001236289, станом на 30.10.2019 діючий, франшиза 2000 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 200000 грн., ліміт за шкоду майну 100000 грн. Страхова компанія «ПрАТ «УПСК», транспортний засіб - «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 (а.с. 9).
Згідно копії витягу з наказу про прийом на роботу, ОСОБА_2 з 06.03.2018 прийнятий на роботу до ПрАТ «ДАТАГРУП» (а.с. 25).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником автомобіля «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 є ОСОБА_3 (а.с. 18).
04.11.2019 до ПрАТ «УПСК» звернувся із повідомленням ОСОБА_1 про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого зазначені відомості про транспортний засіб «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 . 30.10.2019 ОСОБА_1 керуючи вказаним автомобілем потрапив у ДТП здавав назад, проїхав поворот та виникло зіткнення в автомобілем ВАЗ, також в результаті ДТП постраждав пішохід, що підтверджується копією повідомлення зареєстрованого в журналі реєстрації за № 709/1 (а.с. 16).
Згідно копії постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2020, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.
В той же час судом встановлено, що ОСОБА_1 не оспорював фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно нього за ст. 122-4 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 30.10.2019 о 13 год. керуючи транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро, став учасником ДТП, після чого залишив місце пригоди та не повідомив поліцію (а.с. 10).
ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 11-15).
01.12.2020 представником ПрАТ «УПСК» було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 35).
В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимог сторони позивача відсутні.
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Частинами 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п.п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
В той же час, згідно п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Так, судом встановлено, що 30.10.2019 ОСОБА_1 після ДТП, яка сталась за його вини за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, залишив місце пригоди та не повідомив поліцію, що підтверджується вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2020 та постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2020.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" вказав, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Таким чином, враховуючи, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, а також був визнаний винним у вчинені ДТП, у позивача після сплати страхового відшкодування виникло право подати регресний позов до відповідача на відшкодування відповідних витрат.
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 5, 6, 9, 21, 38, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 264-265, 280-283 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судовий збір у розмірі 2481 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 30.03.2023.
Головуючий суддя: К.С. Маштак