Постанова

Іменем України

24 березня 2023 року

м. Київ

справа № 570/2653/21

провадження № 61-196св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач-квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне Міністерства оборони України,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року в складі колегії суддів Майданіка В. В., Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

На вказане рішення позивачем подана 28 жовтня 2022 року апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про задоволення позову. При цьому позивач просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення, мотивуючи клопотання тим, що повний текст рішення оскаржуваного отримано ним 27 вересня 2022 року.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 10 листопада 2022 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, заявнику було надано строк - десять днів з дня отримання цієї ухвали для подання заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

На виконання даної ухвали позивач 25 листопада 2022 року надіслав до Рівненського апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2022 року у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

Ухвала мотивована тим, що за поясненнями позивача він отримав оскаржуване рішення 27 вересня 2022 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції, однак на вимогу апеляційного суду згідно ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, позивач не надав для огляду поштовий конверт, в якому було надіслано це рішення судом першої інстанції. Разом із цим, отримавши рішення 27 вересня 2022 року, позивач в силу статті 354 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження у разі подання апеляційної скарги не пізніше 27 жовтня 2022 року, однак подав апеляційну скаргу 28 жовтня 2022 року, що підтверджується поштовим штампом АТ «Укрпошта» на конверті надсилання апеляційної скарги. Вказуючи про подання скарги саме 27 жовтня 2022 року позивач просив врахувати ситуацію у країні, часті перебої з електроенергією та повітряні тривоги, у зв`язку з чим могли бути затримки зі сторони АТ «Укрпошта» у направленні поштової кореспонденції. Однак суд апеляційної інстанції вважав, що вказані позивачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали є неповажними через відсутність відповідних доказів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

29 грудня 2022 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року.

У касаційній скарзі просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду позивачу вручено 27 вересня 2022 року, апеляційну скаргу ним подано саме 27 жовтня 2022 року. Однак, позивачу невідомо, чому на наявному на конверті штампі АТ «Укрпошта» зазначена дата подання апеляційної скарги 28 жовтня 2022 року. При цьому апеляційний суд проігнорував прохання позивача врахувати ситуацію у країні, часті перебої з електроенергією та повітряні тривоги, у зв`язку з чим можуть бути затримки в діяльноссті АТ «Укрпошта» у направленні поштової кореспонденції, відділення АТ «Укрпошта» не працюють під час повітряної тривоги.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу у визначений Верховним Судом строк до суду не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині другій статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належним їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та наведені позивачем (апелянтом) підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду визнані судом неповажними.

Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду, враховуючи таке.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

На вказане рішення позивачем подана 28 жовтня 2022 року апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про задоволення позову. При цьому позивач просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення, мотивуючи клопотання тим, що повний текст рішення оскаржуваного отримано ним 27 вересня 2022 року.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 10 листопада 2022 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, заявнику було надано строк - десять днів з дня отримання цієї ухвали для подання заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Ухвала мотивована тим, що вказані позивачем підстави поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення визнані неповажними, адже на підтвердження цього позивач надав лише супровідний лист суду першої інстанції з проставленим позивачем штампом вхідного номеру та дати надходження, але поштового конверту надсилання рішення ним не надано. Апеляційний суд вважав за необхідне оглянути відповідний поштовий конверт та зазначення причин неподання апеляційної скарги у строк до 27 жовтня 2022 року включно (протягом тридцяти днів після отримання копії оскаржуваного рішення).

На виконання даної ухвали позивач 25 листопада 2022 року надіслав до Рівненського апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги. Заява мотивована тим, що оскаржуване рішення суду вручено позивачу 27 вересня 2022 року, апеляційну скаргу ним подано 27 жовтня 2022 року і позивачу невідомо, чому на конверті наявний штам АТ «Укрпошта» із зазначенням дати подання апеляційної скарги на пошту - 28 жовтня 2022 року. При цьому просив врахувати ситуацію у країні, часті перебої з електроенергією та тривоги, у зв`язку з чим можуть бути затримки в діяльності АТ «Укрпошта» у направленні поштової кореспонденції. До заяви про усунення недоліків (а. с. 89-90) позивачем не додано жодних доказів (документів).

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2022 року у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

Ухвала мотивована тим, що за поясненнями позивача він отримав оскаржуване рішення 27 вересня 2022 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції, однак на вимогу апеляційного суду згідно ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, позивач не надав для огляду поштовий конверт, в якому було надіслано це рішення судом першої інстанції. Разом із цим, отримавши рішення 27 вересня 2022 року, позивач в силу статті 354 ЦПК України мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження у разі подання апеляційної скарги не пізніше 27 жовтня 2022 року, однак подав апеляційну скаргу 28 жовтня 2022 року, що підтверджується поштовим штемпелем АТ «Укрпошта» на конверті надсилання апеляційної скарги. Вказуючи про подання скарги 27 жовтня 2022 року позивач просив врахувати ситуацію у країні, часті перебої з електроенергією та повітряні тривоги, у зв`язку з чим могли бути затримки зі сторони АТ «Укрпошта» у направленні поштової кореспонденції. Однак суд апеляційної інстанції вважав, що вказані позивачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали є неповажними через відсутність відповідних доказів.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

За частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє в відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Системний аналіз змісту частини третьої статті 357 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що на підставі вказаної процесуальної норми суд має право залишити апеляційну скаргу без руху з двох підстав: 1) якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або 2) якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку (у разі її неподання разом з апеляційною скаргою) або вказати інші підстави для поновлення строку (за умови визнання судом підстав, вказаних заявником у клопотанні про поновлення строку, неповажними).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції (постанова Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10).

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 18 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений (і на теперішній час), без посилання представника позивача на конкретні обставини, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість саме позивачу своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2022 року в справі № 560/15534/21).

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами. Під час воєнного стану поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетне чи інше збройне ураження території, де знаходиться адвокат та/або відповідний орган, окупація вказаної території тощо).

Апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі правильно вказав, що саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, без посилання представника позивача на конкретні обставини, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість саме позивачу своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку.

Апеляційний суд також врахував, що отримавши оскаржуване рішення 27 вересня 2022 року, позивач в силу статті 354 ЦПК України мав право на поновлення строку на її подання протягом тридцяти днів з дня отримання рішення, тобто у разі подання апеляційної скарги не пізніше 27 жовтня 2022 року включно. Натомість, апеляційну скаргу подано позивачем 28 жовтня 2022 року, що підтверджено штампом на конверті надсилання останньої, проставленим уповноваженим працівником АТ «Укрпошта» (а. с. 80). Позивачем не було додано доказів на спростування презумції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано позивачем (постанова Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 222/1402/16).

Як видно із справи, позивачем не було надано до апеляційного суду доказів на підтердження неможливості поданння апеляційної скарги не пізніше 27 жовтня 2022 року включно, зокрема, нефункціонування відділень АТ «Укрпошта» у м. Рівне (через відсутність електропостачання, навність повітряної тривоги або з інших причин внаслідок дії воєнного стану), протягом тридцяти днів після отримання позивачем оскаржуваного рішення (з 28 вересня 2022 року до 27 жовтня 2022 року включно), у тому числі, протягом робочого часу відділень АТ «Укрпошта» у м. Рівне 27 жовтня 2022 року.

Із цього слідує висновок про те, що позивач мав достатньо часу для оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку у визначений законодавством строк, однак скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно частині 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції. Така правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуць проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи. ЄСПЛ у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Висновки Рівненського апеляційного суду в ухвалі від 01 грудня 2022 року щодо відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та щодо відмови у відкритті апеляційного провадження у справі є обґрунтованими, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Доводи касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги фактично є аналогічними тим, які вказані позивачем при поданні ним апеляційної скарги.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції врахував належним чином процесуальну поведінку особи під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропуск встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, отримання його позивачем та подання апеляційної скарги, місце знаходження суду апеляційної інстанції, до якого мала бути подана апеляційна скарга, місце перебування особи, яка подавала апеляційну скаргу, відсутність належних доказів на підтвердження неможливості з поважних причин на подання апеляційної скарги, які прямо або опосередковано пов`язані із введенням воєнного стану в Україні.

Таким чином, із змісту касаційної скарги випливає, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року.

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (справа Пронінапроти України, № 63566/00 § 23, рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване судове рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Апеляційним судом повно встановлено відповідні обставини справи на підставі належної оцінки наявних у справі доказів, визначено норми права, які підлягали застосуванню.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук