Справа №443/474/23
Провадження №2/443/287/23
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Новосільці в особі Ходорівської міської ради Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом в якому просить: встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0153030 від 30.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 15.10.1996 року № 660 на ім`я « ОСОБА_2 »; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай), площею 2,10 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153030 від 30.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації № 660 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №474.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка по материній лінії - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 2,10 умовних кадастрових гектари, належне померлій, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №0153030 від 30.03.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №63 від 13.03.2023 року, ОСОБА_2 дійсно проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_2 , разом з нею проживали і були зареєстровані: брат ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , племінниця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від імені ОСОБА_2 у Молодинчецькому старостинському окрузі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області заповіту не посвідчувалося. Українець ОСОБА_4 займалася похороном своєї тітки ОСОБА_2 та прийняла спадщину у піврічний термін після її смерті. Оскільки ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті, заповіту не залишала, то спадкування відбулося за законом. ОСОБА_2 власної сім`ї не мала, а тому на момент її смерті найближчим родичом був її рідний брат ОСОБА_3 , який також власної сім`ї не мав. ОСОБА_3 не встиг прийняти спадщину після смерті своєї сестри, оскільки помер після відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про смерть додається). Саме тому право на прийняття належної йому частки спадщини перейшло до його найближчого родича, яким є позивачка. Зазначає, що оскільки позивачка постійно проживала із тіткою на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

22.03.2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї тітки, однак нотаріус відмовив, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходяться на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належало померлій і є спадковим майном.

Окрім того, у свідоцтві про смерть тітки записано « ОСОБА_2 », а у довідці Держгеокадастру від 30.11.2022 року зареєстровано право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії ЛВ № 0153030 на « ОСОБА_2 », тобто є певні розбіжності у написанні по батькові власника сертифіката на право на земельну частку (пай).

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 28.04.2023 року в порядку витребування доказів зобов`язано Центральний державний історичний архів України, м.Львів в особі керівникав строк до 11 травня 2023 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області архівні довідки та належним чином завірені копії актових записів про народження:

ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), 1934 року народження, мешканки с.Новосільці, Жидачівського району Львівської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), 1927 року народження, мешканця с.Новосільці, Жидачівського району Львівської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівський відділ ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в особі керівника в строк до 11 травня 2023 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області:

належним чином завірену копію актового запису про шлюб ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Новосільці Жидачівського району Львівської області, та ОСОБА_8 (орієнтовний рік укладення шлюбу 1956-1960 рр.);

належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Новосільці Жидачівського району Львівської області.

11.05.2023 року начальником Жидачівського відділу ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Луценко Г. надіслано копію актового записупро шлюб №6 від 06.08.1955 р.на гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , складений виконавчим комітетом Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області та копію актового запису про народження №9 від 06.05.1957 р.на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складений виконавчим комітетом Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

11.05.2023 року директором Центрального державного історичного архіву України, м.Львів Стефаник О. надіслано архівні довідки від 08.05.2023 №П-103/1 (про народження ОСОБА_10 , 1933 р.н.) та №П-103/2 (про народження ОСОБА_11 , 1927 р.н.) та копії відповідних записів з метричної книги.

Ухвалою від 15.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з мотивів викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити.

Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд розглянути справу та винести рішення за наявними в ній матеріалами, а також просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до витягу з актового запису про народження №20 від 06.06.1930 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.9).

Як вбачається із копії акту про шлюб №6 від 06.08.1955 року, 06.08.1955 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 (а.с.37).

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та копії акту про народження №9 від 06.05.1957 року, її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_15 (а.с.10, 38).

Згідно архівної довідки Центрального державного історичного архіву України (м.Львів) №П-103/1 від 08.05.2023 року, у фонді 201 «Греко-католицька митрополична консисторія, м.Львів», у метричній книзі греко-католицької парафії с.Новосільці, повіт Бібрка, Львівського воєводства із записами про народження за 1907-1944 р.р., виявлено запис про народження під №19 за 1933 рік:

ОСОБА_16 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_8 , хрещена ІНФОРМАЦІЯ_8 , будинок 53, греко-католицького віросповідання, батько ОСОБА_12 , син ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , дівоче ОСОБА_19 , народжений 7/VІІІ-1873, мати ОСОБА_20 , дочка ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , дівоче ОСОБА_23 , народжена 23/ХІ-1894 (а.с.40, 49).

Відповідно до архівної довідки Центрального державного історичного архіву України (м.Львів) №П-103/2 від 08.05.2023 року, у фонді 201 «Греко-католицька митрополична консисторія, м.Львів», у метричній книзі греко-католицької парафії с.Новосільці, повіт Бібрка, Львівського воєводства із записами про народження за 1907-1944 р.р., виявлено запис про народження під №18 за 1927 рік:

ОСОБА_3 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_9 , хрещений ІНФОРМАЦІЯ_9 , будинок 31, греко-католицького віросповідання, батько ОСОБА_12 , син ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , дівоче ОСОБА_19 , народжений, мати ОСОБА_20 , дочка ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , дівоче ОСОБА_23 (а.с.41, 51).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки по материній лінії ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 09.04.2009 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 2,10 умовних кадастрових гектари, належне померлій, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №0153030 від 30.03.1997 року (а.с.16).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №63 від 13.03.2023 року, ОСОБА_2 дійсно проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_2 , разом з нею проживали і були зареєстровані: брат ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , племінниця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від імені ОСОБА_2 у Молодинчецькому старостинському окрузі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області заповіту не посвідчувалося. Українець ОСОБА_4 займалася похороном своєї тітки ОСОБА_2 та прийняла спадщину у піврічний термін після її смерті (а.с.12).

Оскільки ОСОБА_2 заповіту не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцем другої черги спадкування за законом був її брат ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Новосільці, Жидачівський район, Львівська область помер ОСОБА_3 (а.с.14).

Як вбачається із витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70743669 від 28.11.2022, відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 близьких родичів не мала, а тому на момент її смерті не було осіб, які б могли спадкувати за законом у спосіб передбачений ст.1261-1264 ЦК (перша, друга, третя та четверта черга спадкування) немає.

Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відтак судом встановлено, що ОСОБА_2 близьких родичів не мала, та єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 була тільки позивач як спадкоємець п`ятої черги за законом.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки позивач постійно проживала із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70743711 від 28.11.2022, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №41/02-31 від 22.03.2023 року (а.с.18), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Окрім того, позивачем самостійно виявлено, що у свідоцтві про смерть спадкодавця записано « ОСОБА_2 », а у довідці Держгеокадастру від 30.11.2022 року зареєстровано право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії ЛВ № 0153030 на « ОСОБА_2 », тобто є певні розбіжності у написанні по батькові власника сертифіката на право на земельну частку (пай).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до довідки Ходорівської міської ради №184 від 16.05.2023 року, ОСОБА_2 на яку видано Сертифікат про право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153030 від 30.03.1997 року та ОСОБА_2 , яка померла в с.Новосільці ІНФОРМАЦІЯ_1 одна і таж особа (а.с.54).

Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами достатньо стверджується факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0153030 від 30.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 15.10.1996 року № 660 на ім`я « ОСОБА_2 », а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що Сертифікати на право на земельну частку пай на ім`я ОСОБА_2 втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153030 від 30.03.1997 року, реєстраційний номер 474, площа земельної ділянки 2,10 умовних кадастрових гектарів, підстава для видачі сертифікатів: розпорядження голови Жидачівської РДА від 15.10.1996р. №660, є довідка Відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.11.2022 року (а.с.16).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_2 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Молодинчецької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0153030 від 30.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 15.10.1996 року № 660 на ім`я « ОСОБА_2 »

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай), площею 2,10 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153030 від 30.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації № 660 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №474.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 червня 2023 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка