Справа №351/1345/18
Номер провадження №2/351/8/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.,

з участю: секретаря - Том`юк С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, демонтування самочинно зведеної огорожі та приведення земельної ділянки до стану придатного до використання за цільовим призначенням, визнання недійсним і скасування Державного акту на право власності на землю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, визнання недійсним і скасування Державного акту на право приватної власності на землю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_1 позовні вимоги мотивував тим, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №847690 виданого 08.12.2006р. позивач набув у власність земельну ділянку із кадастровим номером :02:005:0029 площею 0,1097га по АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка межувала із земельною ділянкою, користувачем якої є відповідач по справі ОСОБА_2 .

У 2016 році після проведення поділу вказаної земельної ділянки, утворилось дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,890га (кадастровий номер :02:005:0192) та земельна ділянка площею 0,0207га (кадастровий номер :02:005:0191), що підтверджується Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В результаті проведення землевпорядних робіт, було встановлено, що частина належної позивачу земельної ділянки із кадастровим номером :02:005:0191 самовільно захоплена ОСОБА_2 . Зокрема, згідно із технічною документацією із землеустрою, відповідач загородила та засадила саджанцями дерев 0,0170 га вказаної земельної ділянки. Факт самовільно зайнятої частини земельної ділянки також підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №338/0/92-18-ДК/338/АП/09/01/-18 та Актом обстеження земельної ділянки №338/01/92-12-28/124/70210/01/-18 від 05.04.2018 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради №139 від 27.05.1997р. ОСОБА_2 надано в безстрокове користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 ) площею 987 м.кв. для будівництва індивідуального житлового будинку.

Крім того, рішенням №4 чотирнадцятої сесії Снятинської міської ради другого демократичного скликання від 06.03.1998р., ОСОБА_2 , жительці АДРЕСА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_3 .

Тому, просив суд:

зобов`язати відповідача повернути йому самовільно захоплену земельну ділянку площею 0,0170га., в межах згідно Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по межі поділу земельної ділянки :02:005:0029 по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати відповідача демонтувати самочинно зведену на земельній ділянці огорожу та пересадити насадження плодових дерев і привести земельну ділянку до стану придатного до використання за цільовим призначенням;

визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1788га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі рішення Снятинської міської ради від 06.03.1998р. №4;

всі судові витрати покласти на відповідача.

Представник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Адвокат Візінський В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 16.10.2018р. звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Зустрічний позов мотивував тим що ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 0,1788 га по АДРЕСА_1 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ-12-01-2/0000262 від 06.03.1998., якого ніхто не скасовував та жодних змін в нього не вносилось.

Однак, провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Городенківському, Коломийському, Косівському, Снятинському районах Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Білейчук О.П. проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки. За результатами даної перевірки, 05.04.2018 складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки площею 0,0207 га кадастровий номер :02:005:0191, яка належить ОСОБА_1 та прийнято рішення про самовільне зайняття гр. ОСОБА_2 земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом встановлення огорожі та засадження деревами.

На думку ОСОБА_2 , таке рішення провідного спеціаліста ОСОБА_3 є протиправним, та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки прийнято в результаті поверхневого та неповного з`ясування всіх обставин справи.

Висновки відповідача, викладені у акті перевірки, мають юридичне значення для позивача лише після того, як вони будуть відображені у рішенні, прийнятому уповноваженою особою цього органу, в основу якого покладені згадувані висновки акта, та яке може бути оскаржене ним в порядку і строки визначені чинним законодавством.

ОСОБА_2 було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1788 га по АДРЕСА_1 , якою вона користується на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ-12-01-2/0000262 від 06.03.1998.

Проте, Відділом у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківської області, ОСОБА_2 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі 14,581 % перетину (накладки) на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0191, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Таким чином, як вбачається із вищенаведеного, враховуючи виникнення у ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку у 1998 році, тому саме ОСОБА_1 відбулося захоплення земельної ділянки ОСОБА_2 .

Просив визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 0,1097 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0029 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28707089 від 14.03.2016, прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0207 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0191, реєстраційний номер 52.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі та участі ОСОБА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнав з підстав викладених у відзиві, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив зустрічний позов задоволити.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Підставою звернення позивача до суду з позовом стало те, що відповідач самовільно захопив частину земельної ділянки, яка числиться за її домогосподарством.

Відповідно до пунктів «а», «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частини першої 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі статті 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном.

Порушення, невизнання або оспорювання права особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

При вирішенні позову про право на користування земельною ділянкою суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується і залежно від установленого повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 120 чинного ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є замовником Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по межі поділу земельної ділянки кадастровий номер: :02:005:0029 для ведення особистого селянського господарства на дві земельні ділянки кадастрові номери: :02:005:0191 та :02:005:0192 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №847690 від 08.12.2006р. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 0,1097га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженя об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 0,0207га, кадастровий номер: :02:005:0191.

З Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 11.01.2018р. слідує, що межа поділу земельної ділянки за кадастровим номером: :02:005:0029 по АДРЕСА_1 , площею 0,1097га наданої користувачу ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства закріплені в натурі межовими знаками в кількості 3 штуки. 4 межовий знак не встановлено, оскільки доступ до теоретичного місця знаходження межового знака унеможливлений.

З Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом- земельної ділянки від 05.04.2018р. слідує, що земельна ділянка площею 0,1097га :02:005:0029 розташована по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №847690 належить ОСОБА_1 . Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по межі поділу земельної ділянки кадастровий номер: :02:005:0029 ОСОБА_1 на дві земельні ділянки кадастрові номери: :02:005:0191 (0,0207га) та :02:005:0192 (0,0890га). На момент проведення перевірки земельної ділянки площею 0,0207га, частина якої, а саме 0,0170га самовільно зайнята ОСОБА_2 , шляхом встановлення огорожі та засаджено деревами, що є порушенням ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно п.1 ст. 211 Земельного кодексу України.

Згідно Акту обстеження земельної ділянки від 05.04.2018р. вбачається, що на момент обстеження частина земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0170га огороджена парканом та засаджена деревами, використовується ОСОБА_2 .

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ІФ-12-01-2/0000262 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1788га по АДРЕСА_1 .

На підставі рішення №139 виконавчого комітету Снятинської міської ради від 27 травня 1997р. ОСОБА_2 надано в безстрокове користування земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Згідно Акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 15.10.1998р., ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,1788га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Згідно Списку жителів м. Снятин, яким передано у приватну власність земельні ділянки, розмір земельної ділянки по АДРЕСА_3 , яка передана ОСОБА_2 , жительці АДРЕСА_2 становить 0,15.

Замовником Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер: :02:005: є ОСОБА_2 .

Згідно рішення №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 25.09.2018р. слідує, що державним кадастровим реєстратором Відділ у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 18.09.2018р. (реєстраційний номер ЗВ-018) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав: невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :02:005:0191. Площа співпадає на 14.581%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

З матеріалів справи слідує, що у 2011 році на розгляді Снятинського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої спірної земельної ділянки, яка за заявою ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача за первісним позовом про те, що рішення Снятинської міської ради, на підставі якого видано Державний акт від 06.03.1998р. є підробленим, оскільки зазначене повинно бути доведено у встановленому законом кримінально-процесуальному порядку.

З ухвали про відмову у відкритті провадження Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018р. за матеріалами позовної заяви ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Городенківському, Коломийському, Косівському, Снятинському районах Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Білейчук О.П. про визнання протиправним та скасування акта перевірки від 05.04.2018 року за №338/0/92-180ДК/338/АП/09/01/-18 слідує, що акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України. Висновки відповідача, викладені у акті перевірки, мають юридичне значення для позивача лише після того, як вони будуть відображені у рішенні, прийнятому уповноваженою особою цього органу, в основу якого покладені згадувані висновки акта, та яке може бути оскаржене ним в порядку і строки визначені чинним законодавством. Таким чином, дії відповідача під час проведення перевірки та акт, складений за результатами її проведення, в якому зафіксовані факти певних порушень, виявлених відповідачем, не мають обов`язкового характеру в сфері публічно-правових відносин, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень, а тому не можуть оскаржуватися в адміністративному суді. Визнання неправомірними дій щодо складання акта перевірки чи його окремих висновків може мати вплив виключно на загальні висновки перевірки, правове втілення яких відбувається шляхом прийняття відповідних рішень про усунення недоліків виявлених під час перевірки. Саме такі рішення, і є рішеннями, що породжують для позивача відповідні обов`язки.

Посилання представника ОСОБА_2 на те, що у останньої виникло право власності на земельну ділянку раніше ніж у ОСОБА_1 , а тому саме ОСОБА_1 захопив ділянку ОСОБА_2 , не може бути підставою для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зі змісту ст. 89 ЦПК України слідує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що сторонами та їх представниками не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявлених ними вимог, тому у задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні первісного та зустрічного позовів понесені сторонами судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, демонтування самочинно зведеної огорожі та приведення земельної ділянки до стану придатного до використання за цільовим призначенням, визнання недійсним і скасування Державного акту на право приватної власності на землю виданого на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1788 га, на підставі рішення Снятинської міської ради від 06 березня 1998 року №4 для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1097 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0029 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28707089 від 14.03.2016, прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0207 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0191, реєстраційний номер 52 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ