Справа № 2/714/20/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Єфтемій С.М.
за участю : секретаря судових засідань Горда А.О.
представника позивача ОСОБА_1
відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Острицької сільської ради Чернівецького району інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Виконавчий комітет Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (далі - ВК Острицької сільської ради Чернівецького району), як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що 21 березня 2022 року до служби у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району звернулася неповнолітня ОСОБА_3 із заявою про факт вчинення щодо неї психічного насилля її матір`ю ОСОБА_2 та вітчимом ОСОБА_4 . Так, за повідомленням неповнолітньої ОСОБА_3 , 18 березня 2022 року між нею та матір`ю ОСОБА_2 стався конфлікт під час якого матір поводилася жорстко із нею, вчинила щодо неї насильство фізичного та психологічного характеру. У ході перевірки зазначених фактів неповнолітня підтвердила, що її матір ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_4 неодноразово знущалися над нею без поважних на те причин, застосували та застосовують до неї фізичне насильство, яке проявляється у побитті руками, постійно кричать і безпідставно принижують її, висловлюються на її адресу нецензурною бранню, а також вітчим виганяв дитину з будинку до її батька у с. Тернавка Чернівецького району. За наслідками останнього конфлікту, неповнолітня ОСОБА_3 втекла з дому з місця проживання та за наказом начальника служби у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 21 березня 2022 року № 09-15/5 її тимчасово влаштовано у сім`ю її родичів тітки ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, з урахуванням позитивного висновку служби у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 28.30.2022 року № 09-30/2, за для найкращих інтересів дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, на підставі статті 170 СК України просив відібрати неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити. Також додала, що батько неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , наразі перебуває за кордоном, тому передати йому доньку не представляється можливим. Сама відповідачка страждає на психічну хворобу, а відтак залишити доньку їй на виховання є небезпечним. Сама неповнолітня не бажає повернутися до будинку де проживає матір побоюючись що до неї знову буде застосовано фізичне та психологічне насильство. В сім`ї ОСОБА_5 де наразі проживає неповнолітня є всі належні умови для проживання та сама родина ОСОБА_7 погоджується на проживання неповнолітньої ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення вимог позивача та у своєму поясненні послалася а те, що з часу народження доньки ОСОБА_3 увесь час остання проживала із нею й бажає і надалі аби донька проживала із нею. Батько доньки - ОСОБА_6 , після розлучення проживає окремо від доньки у с. Тернавка Чернівецького району та останні декілька років знаходиться за кордоном. Сам ОСОБА_6 висилає доньці кошти, яка у свою чергу може собі дозволити гуляти із друзями до 3-4 години ночі, приходити до дому в стані сп`яніння. На її зауваження та вітчима щодо зміни поведінки дитина не реагує та її не слухається. Через це, її чоловік ОСОБА_4 повідомив доньці, що в разі якщо вона не змінить свою поведінку він відправить її до батька. Саме через те, що ввечері 18 березня 2022 року донька прийшла до дому в стані алкогольного сп`яніння між нею та донькою виникла сварка, яка переросла у бійку після чого вона втекла з дому. Вона як матір приймає постійну участь у вихованні дитини, цікавиться її успіхами у навчанні, навідувалася до школи, приймала участь у батьківських зборах. Як матір, навідувалася до сім`ї ОСОБА_5 де наразі проживає донька, купує їй речі яких вона потребує, спілкується з нею, але сама донька не бажає повернутися у сім`ю. Причиною цього що сталося, вважає поведінку батька, який фактично балує дитину грошима які остання витрачає на власні потреби, які іноді є зайвими. У такий спосіб батько намагається схилити доньку проявити більше поваги до нього ніж до неї як матір.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 показала, що за час проживання разом із матір`ю та вітчимом в їх сім`ї мали місце постійно сварки, скандали, бійки, іноді у вечірній час її виганяли з будинку. Вітчим проявляв до неї агресію й на його сторону стала й матір, яка неодноразово била її, душила. Причиною сварок у сім`ї завжди була вона через те що не так прибрала, не так зробила, не витерла стіл вчасно і т.п. Останні півроку проживає в сім`ї ОСОБА_5 , з донькою якої вони перебувають у дружніх відносинах. Обставини які змусили її попросити притулок у вказаної сім`ї стало те, що в черговий раз, матір безпідставно стала голосно на неї кричати через що вона замкнулася в одній з кімнат та після того, як матір вийшла на вулицю вона втекла з будинку і з того дня проживає у сім`ї ОСОБА_5 . В той же день, матір прийшла до родини ОСОБА_5 та погрозами, залякуванням з приводу того що нібито її вкрали стала наполягати повернутися до дому. Побоюючись за власне життя, вона звернулася до служби у справах дітей. Вона не бажає жити в сім`ї де винною у всьому є вона. Вона боїться вітчима який несе загрозу її фізичному та психологічному здоров`ю. З огляду на те, що матір є дружиною вітчима яка підтримує його у такому нелюдському відношенню до неї, то категорично відмовляється повернутися до дому.

Представник неповнолітньої ОСОБА_3 просив задовольнити вимоги органу опіки та піклування так як за час проживання ОСОБА_3 в сім`ї відповідачки остання піддавалася приниженню, психічного насильства зі сторони як відповідачки так і вітчима. Також, необхідність догляду ОСОБА_3 за хворим братом було ніщо інше ніж сімейним обов`язком, а в разі її відмови від такого догляду до останньої застосовувалися погрози побиттям. Така поведінка відповідачки та вітчима призвела до залишення неповнолітньою місця проживання й не бажання повернутися до матері.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Герцаївського районного управління юстиції Чернівецької області.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частиною 1 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно з пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Отже, основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч.1 ст. 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2022 року неповнолітня ОСОБА_3 звернулася із листом-повідомленням до Острицької сільської ради Чернівецького району щодо фізичного та морального насильства над нею матір`ю ОСОБА_2 та вітчимом ОСОБА_4 . За змістом листа, ОСОБА_3 підтвердила факти безпричинного неодноразового знущання над нею з боку матері та вітчима.

Того ж дня - 21 березня 2022 року службою у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області видано наказ за № 09-15/5 про тимчасово влаштування ОСОБА_3 в сім`ю ОСОБА_5 тітки, до вирішення питання відібрання останньої від матері ОСОБА_2 .

Питання захисту прав неповнолітньої ОСОБА_3 було предметом обговорення 28 березня 2022 року комісією при виконавчому комітеті Острицької сільської ради Чернівецького району. Матір неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 не оспорювала конфлікт який відбувся між нею та донькою з при воду того, що в кімнаті доньки був запах спиртного. За рішенням комісії службі у справах дітей рекомендовано підготувати висновок про доцільність відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав.

Згідно з висновком служби у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району від 28.03.2022 року № 09-30/2, розглянувши протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав, дійшла висновку про доцільність відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до висновку психологічної характеристики від 25 березня 2022 року, в ситуації який склалася, неповнолітня ОСОБА_3 сприймає життєву ситуацію як нестерпною та болячою. Не бажає повертатися до дому через страх за своє життя та можливі сварки. Прослідковується тривожний фон настрою та потреба в захисті. Дівчина з любов`ю ставиться до матері, проте має занадто жорстку, дискриминючу позицію до неї, звинувачуючи у конфліктах з чоловіком та недостатній допомозі по господарству. Вітчим сприймається як небезпечна, загрозлива особа, суворий жорсткий чоловік який може використати фізичну силу проти матері та проти неї, що свідчить про достатньо складні конфліктні відносини з ним та бажання втекти від нього.

Свідок ОСОБА_8 , який працює вчителем Острицького НВК у судовому засіданні дав покази, що відповідачка як матір неповнолітньої ОСОБА_3 за час навчання доньки у школі цікавилася її навчанням, приймала участь у батьківських зборах. Сама ОСОБА_3 добре вчилася, старанна, користувалася авторитетом. Скарг зі сторони дитини на матір та вітчима за час навчання не надходило.

Допитана як свідок ОСОБА_5 суду показала, що неповнолітня ОСОБА_3 останні шість місяців проживає в будинку за місцем її проживання. Сама ОСОБА_3 є подругою її доньки ОСОБА_9 . На той час ОСОБА_3 звернулася до неї і попросилася жити в них, так як втекла з будинку через те що її матір та вітчим застосовують до неї фізичну силу, кричать. Сама матір ОСОБА_3 - ОСОБА_2 декілька раз приходила до неї, спілкувалася з донькою, приносила продукти. Втім, іноді ОСОБА_2 приходила до них та влаштовувала скандали, нецензурно лаялася, через що вона зверталася й до органів поліції.

За постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09 серпня 2022 року ОСОБА_2 була визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства по відношенню до доньки ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови : по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

В силу ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, оцінюючи вищенаведені докази у своїй сукупності, суд знаходить встановленим, що ОСОБА_2 вчиняє щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 фізичне та психологічне насильство, що призвело до того, що дитина боїться за власне життя і не бажає повертатися до місця проживання, а тому суд приходить до висновку, що є підстави для відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки - ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав, оскільки така міра відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 170 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов органу опіки та піклування Острицької сільської ради Чернівецького району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 - задовольнити.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення останньої батьківських прав.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати Острицькій сільській раді Чернівецького району Чернівецької області, як органу опіки та піклування, для її подальшого влаштування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Повний текст судового рішення виготовлено «30» березня 2023 року.

Суддя: