"31" березня 2023 р.
Єдиний унікальний номер судової справи: 709/1019/22
Номер провадження: 2/150/34/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 березня 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Чорнобаївської селищної ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Чорнобаївської селищної ради про розбавлення батьківських прав. Вказана заява мотивована тим, що сторони з 16 серпня 2013 року по 25 липня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чорнобаївського районного суду від 25 липня 2016 року був розірваний.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За взаємною згодою сторін, син після розірвання шлюбу проживав разом з матір`ю до 18 листопада 2019 року.

Втім, вказаного дня, відповідачка не забрала малолітнього сина з ДНЗ № 483 м. Києва, у зв`язку із чим органом внутрішніх справ та закладом охорони здоров`я був складений акт від 22 листопада 2019 року про знайдену дитину та її доставку. Дитина була поміщена до дитячої клінічної лікарні № 3 Солом`янського району міста Києва.

12 грудня 2019 року син сторін на підставі висновку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації був переданий на виховання та утримання позивачеві.

За невиконання обов`язків щодо виховання дитини, відповідачка була притягнута до відповідальності згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

З 12 грудня 2019 року син постійно проживає з позивачем, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Чорнобаївської селищної ради від 24 листопада 2022 року за № 672.

01 вересня 2021 року син був зарахований до 1 класу Лукашівського НВК, де навчається до цього часу. Як свідчать характеристики на учня, видані навчальним закладом, мати не цікавиться навчанням сина, жодного разу не відвідувала навчальний заклад, не телефонувала вчителям, натомість батько активно цікавиться шкільним життям та навчанням сина.

Позивач має постійну роботу, регулярний дохід, на підтвердження чого подав до суду виписку по заробітній платі та характеристику з місця роботи.

Рішенням Чорнобаївського районного суду від 24 вересня 2021 року присуджено до стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання їхнього малолітнього сина. Втім, з часу перебування сина на утриманні позивача, вона аліменти не сплачує, що підтверджено довідкою, виданою органом державної виконавчої служби.

16 листопада 2022 року рішенням виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради за № 111 було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

За таких обставин, позивач звернувся до суду аби захистити інтереси малолітнього сина та позбавити відповідача батьківських прав.

Представником позивача - адвокатом Охріменко Н.І., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги № 1046826 від 23 січня 2023 року подано до суду заяву про підтримання позовних вимог. Також в поданій до суду заяві зазначено, що у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання без поважних причин відповідача, представник позивача та її довіритель не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи про час та місце розгляду справи повідомленою шляхом публікації оголошення про її виклик до суду на вебпорталі судова влада України, в судове засідання за невідомих суду причин не з`явилася, відзиву на позовну заяву до суду також не надходило.

За таких обставин, врахувавши думку представника позивача, суд постановив розглядати справу в порядку заочного провадження.

Представником Органу опіки і піклування Чорнобаївської селищної ради - Голубович І.М., яка діє на підставі довіреності від 12 травня 2022 року за № 02.01-17/373 подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справ та наявні в ній докази, дійшов висновку про наступне.

З 16 серпня 2013 року по 25 липня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чорнобаївського районного суду від 25 липня 2016 року був розірваний.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

За взаємною згодою сторін, син після розірвання шлюбу проживав разом з матір`ю до 18 листопада 2019 року.

Втім, вказаного дня, відповідачка не забрала малолітнього сина з ДНЗ № 483 м. Києва, у зв`язку із чим органом внутрішніх справ та закладом охорони здоров`я був складений акт від 22 листопада 2019 року про знайдену дитину та її доставку. Дитина була поміщена до дитячої клінічної лікарні № 3 Солом`янського району міста Києва.

12 грудня 2019 року син сторін на підставі висновку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації був переданий на виховання та утримання позивачеві.

За невиконання обов`язків щодо виховання дитини, відповідачка була притягнута до відповідальності згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

З 12 грудня 2019 року син постійно проживає з позивачем, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Чорнобаївської селищної ради від 24 листопада 2022 року за № 672.

01 вересня 2021 року син був зарахований до 1 класу Лукашівського НВК, де навчається до цього часу. Як свідчать характеристики на учня, видані навчальним закладом, мати не цікавиться навчанням сина, жодного разу не відвідувала навчальний заклад, не телефонувала вчителям, натомість батько активно цікавиться шкільним життям та навчанням сина.

Позивач має постійну роботу, регулярний дохід, на підтвердження чого подав до суду виписку по заробітній платі та характеристику з місця роботи.

Рішенням Чорнобаївського районного суду від 24 вересня 2021 року присуджено до стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання їхнього малолітнього сина. Втім, з часу перебування сина на утриманні позивача, вона аліменти не сплачує, що підтверджено довідкою, виданою органом державної виконавчої служби.

Крім цього, на підставі наданих суду письмових доказів було беззаперечно доведено, що після того як відповідач своїми діями поставила життя та здоров`я малолітнього сина під небезпеку, вона не цікавилася його життям, здоров`ям, розвитком, жодним чином не приймала участь в житті сина як матір.

16 листопада 2022 року рішенням виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради за № 111 було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пункті 49 рішення від 18.12.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, судом встановлено, що відповідач, після того як 18 листопада 2019 року покинула сина, у зв`язку із чим навчальним закладом та правоохоронними органами було складено відповідний акт про відшукання дитини та поміщення її до закладу охорони здоров`я, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, жодним чином не приймає участі в його житті та не цікавиться ним, що порушує його право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку матері, а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останньої батьківських прав відносно її сина.

Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможна виконувати батьківські функції щодо своєї дитини.

Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивача як інваліда 2 групи звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом, з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 157, 164, 169 СК України, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Чорнобаївської селищної ради про розбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована в с. Борівка Чернівецької територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована в с. Борівка Чернівецької територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено у відповідності до ст. 259 ЦПК України.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН