Провадження № 2-з/522/17/23
Справа № 522/6085/23
УХВАЛА

31 березня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Саченко Андрія Павловича про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Саченко Андрій Павлович звернулась до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, зазначивши майбутніх відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Заявник просить накласти арешт-заборону здійснювати будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 27.03.2003 ОСОБА_1 уклав договір дарування з сином ОСОБА_5 . Вважає договір дарування недійсним, оскільки вчинено під впливом помилки щодо його правової природи. Позивач мав намір залишити квартиру сину у спадщину, але не знав як правильно все оформлюється, тому нотаріальними питаннями займався син. Однак, в 2011 році син позивача помер, спадщина на квартиру не оформлювалася, за домовленістю в квартирі залишилися проживати сина та донька померлого ОСОБА_5 . Після консультації з юристом у 2023 позивач дізнався, що він уклав не спадковий договір, як хотів, а договір дарування, що і є підставою для подання позову. Позивачу стало відомо, що на сайті ОЛХ ОСОБА_4 розміщено повідомлення про продаж квартири АДРЕСА_2 , тому виникла необхідність в забезпеченні позову.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

27.08.2003 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали договір дарування квартири, згідно якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частці ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Попереднім власником квартири був ОСОБА_5 .

З роздруківки сайту дійсно вбачається розміщення оголошення про продаж квартири по АДРЕСА_3 особою на ім`я ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд вбачає, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відчуження якого відбулося поза волею позивача, відповідно до доводів заявника, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника.

При цьому суд вважає, що таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності та процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Із урахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача за зустрічним позовом зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Саченко Андрія Павловича про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом накладення арешту та заборони відчуження на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., реєстраційний номер: 101.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 ;

Боржник: ОСОБА_3 , РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 .

Боржник: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 .

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 31 березня 2023 року.

Суддя В.Я. Бондар