22.02.2023 Єдиний унікальний номер 205/6606/22
Єдиний унікальний номер судової справи 205/6606/22
Номер провадження 2/205/469/23
РІШЕННЯ

іменем України

22 лютого 2023 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу №205/6606/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання.

Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з батьком та його родиною останні 8 років, знаходиться на утриманні позивача, відвідує школу неподалік від його будинку, спілкується з однолітками за місце проживання. Дружину позивача дитина називає мамою та дуже прив`язана до старшого сина позивача. У дитини є повноцінна сім`я, за місцем мешкання у дитини є власна кімната.

Між сторонами шлюб не укладався, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Однак, останнім часом ОСОБА_2 висловлює незадоволення фактом проживання дитини з сім`єю позивача, проте, інших варіантів для вирішення спору не пропонувала.

На підставі викладеного позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 з батьком та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2022 року, після усунення недоліків позову, його прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Від представника органу опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради Синько Т.М. надійшла заява, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення в інтересах дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7). Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Відповідно до довідки про місце реєстрації, виданої ОСББ «Велика Діївська 40» 20.06.2022 року, ОСОБА_1 з 2004 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною та двома синами: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 2013 року народження (а.с.15).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.10.2022 року (а.с.25) за адресою: АДРЕСА_1 умови проживання задовільні.

Згідно з характеристикою учня КЗО «СЗШ №97 ім. П.І. Шкідченка» ДМР ОСОБА_3 від 20.06.2022 року, виданою класним керівником батько дитини бере участь у шкільному житті дитини, спілкується з вчителями та класним керівником, бере участь у батьківських зборах (а.с.16).

ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 13.07.2022 року, має стабільний дохід, з місця роботи характеризується позитивно (а.с.17,26).

Згідно з висновком органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/3-98 від 23.11.2022 року комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.53-54). З зазначеного висновку вбачається, що на засіданні з`ясовано, що дитина проживає з батьком, на даний час перебуває в евакуації за межами України, мати проживає за кордоном.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно із ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з частинами 2, 8, 9 та 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Дана позиція узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Таким чином, батько і мати мають рівнозначні права при визначенні місця проживання дитини. Пріоритет мають лише інтереси самої дитини.

Отже, вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про сина, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву про визнання позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, виходячи, насамперед, з інтересів дитини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням визнання позову відповідачем, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , з батьком ОСОБА_1 .

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи, що судом визначено місце проживання дитини з батьком, а також визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.10.2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання розподілу між сторонами судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог,

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати позивача, а саме судовий збір у розмірі 992,40 грн.(а.с.6), а також на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (за вимогу про стягнення аліментів).

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 21, 51, 129 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 155, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2021 року і до повноліття дітей.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко