Справа № 638/6599/22
Провадження № 2/638/1862/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2023 року м. Харків

головуючого судді Агапов Р.О.,

секретаря судового засідання Бондаренко А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить:

-визнати дії ОСОБА_4 незаконними та протиправними щодо позбавлення ОСОБА_1 , майна;

-повернути ОСОБА_1 з незаконного володіння: шафу-купе 1 од., ліжко- диван 1 од.; телевізор «Honda» 1 од.; люстри з кімнат; світильники з коридорів; кухні; балконні світильники та світильники з ванної кімнати; стіл кухонний розкладний 1 од.; стільці - 4 шт; варильна поверхня 1 од.; холодильник «MORA» 1 од.; духову шафу «Горение» 1 од.; пральну машину «Аристон» 1 од.; бойлер 80 літрів «Горение» 1 од.; мікрохвильову пічку 1од.; утюг 1 од.; масляний радіатор «DELFA» 1 од.; сушарку для білизни 1 од.; комплект меблі кухня з навісними шафами; м`ясорубку 1 од.; каструлі; сковорідки 2 штуки, посуд кухонний; тарілки; ножі; вилки; ложки; особисті речі; чоботи осінні; пуховик; ковдра; подушки; постільна білизна; покривало 2 од.;

-стягнути з ОСОБА_4 100 000,00гррн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.06.2016 року з неї на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 299381,06грн. Стягнення проведено шляхом продажу через електронні торги ДП «Сетам» належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач після покупки квартири на торгах скористався відсутністю ОСОБА_1 в квартирі, таємно змінив замки на вхідній двері та забрав перелічене у позові майно.

Вказує, що на вказані речі не робилась оцінка у межах виконавчого провадження, вони не продавалися на торгах, взагалі відповідач не ініціював у судах перехід права власності мого майна у його особисту власність, такого рішення суду не існує.

Відповідач позов не визнав та вказав, що 05.01.2022 в рамках виконавчого провадження відбулись електронні торги з продажу однокімнатної квартири загальною площею 32,7кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належала на праві власності позивачу, переможцем яких став ОСОБА_4 .

На підставі проведення електронних торгів від 05.01.2022 та акту про проведені електронні торги відповідачу видано свідоцтво про право власності від 28.01.2022 №425 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після цього, як зазначає відповідач, з ОСОБА_1 проводились неодноразові зустрічі щодо виселення останньої із квартири.

Після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації, у квітні-травні, прийшовши до квартири відповідач виявив, що ані мешканців, ані речей в квартирі не було.

Також вказав, що зазначені в позові речі відсутні в квартирі. Документи, які надає позивач, не підтверджують знаходження майна в квартирі, є нечитабельними, датовані 2010 роком. Вказує на відсутність доказів того, що фото зроблені в квартирі, яка перейшла у власність відповідача.

Ухвалою від 19.12.2022 відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою від 21.03.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, суд встановив.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому, безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Підтвердження позивачем своїх прав на майно може здійснюватися шляхом надання ним правовстановлюючих документів, свідчень, а також будь-яких інших доказів, які можуть підтвердити наявність і належність йому спірного майна.

Згідно зі ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі здійснення будь-яких обмежень у здійсненні права користування майном власник або особа, яка є добросовісним володільцем цього майна, має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу на підтвердження їхніх вимог і заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як передбачено ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач є власником спірного майна.

У якості відповідних доказів на підтвердження обставин, викладених у позові позивачем до позовної заяви додані наступні документи: копії фіскального чеку на суму 3 379,00грн. копія картки на послуги додаткового сервісу на товар холодильним MORA від 04.08.2010, інструкцій з експлуатації на масляний радіатор, не заповнений гарантійний талон, керівництво з експлуатації пральної машини, ксерокопія сторінки гарантійного зобов`язання виробника та умов гарантії водонагрівачів марки Gorenje, фотографії квартири без зазначення дати зйомки.

Вказані документи судом у якості відповідних доказів не приймаються, оскільки з них неможливо встановити, хто саме придбав вказану техніку, а також неможливо встановити, яка саме побутова техніка була придбана (документи на деяку техніку не містять ані серійних номерів ані конкретної моделі техніки).

До того ж, позивач просить повернути такі побутові предмети, як: посуд кухонний, тарілки, ножі, вилки, ложки, особисті речі, чоботи осінні, пуховик, ковдра, подушки, постільна білизна, без визначення кількості та конкретизації ознак предметів.

Окрім того, суду не надано доказів знаходження спірного майна у відповідача.

Фотографії, додані по позовної заяви, які на думку позивача підтверджують факт знаходження спірного майна у квартирі відповідача, судом до уваги не приймаються, оскільки з них неможливо встановити як дату зйомки так і місце, де були зроблені вказані фотографії.

З огляду на викладене, позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна та стянення моральної шкоди відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов