РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуб Г.А.
за участю секретаря - Черниш О.М.,
за участю представника відповідача Вірютіної О.В.,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа - комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування шкоди, -
19.02.2023 в системі «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні вказаного позову, посилаючись, що вказану шкоду повинно відшкодувати КП «Жилкомсервіс» як управитель та балансоутримувач житлового будинку, де відбулось залиття. Однак, копію позовної заяви позивачем отримано 10.02.2022, а від так вказаний відзив подано з пропущенням встановленого строку, та поновити його представник відповідача не просить, а тому суд враховує вказаний відзив як письмові пояснення по справі.
Позивачі в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити.
Представник відповідача КП «ХТМ» Вірютіна О.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись, що вказану шкоду повинен відшкодовувати КП «Жилкомсервіс», та просила акт залиття від 22.10.2020 визнати недопустимим доказом по справі, оскільки він складений з порушенням.
Представник третьої особи КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
01.12.2021 вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.
04.01.2022 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивачів, відповідь на який надано 04.01.2022.
Ухвалою судді від 08.02.2022 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачам по справі, в якій вони зареєстровані та мешкають.
22.10.2020 відбулось залиття квартири позивачів, про що комісією складено Акт про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який затверджено начальником дільниці №64 КП «Жилкомсервіс», за участю представників КП «ХТМ» Ундарова О.О. та КП «Жилкомсервіс» В`юника С.В., в якому зазначено, що 22.10.2020 в будинку АДРЕСА_2 на горищі на системі центрального опалення виникла аварія на лежаку ЦО Ф 32мм, внаслідок чого було залито підкровельну квартиру АДРЕСА_3 . Залито житлову кімнату з обрушенням стелі приблизно площею 6 кв.м. до дранки, залиття стін приблизно загальною площею 10 кв.м., через підлогу в рівень приблизно 0,05 м вода пройшла поверхом нижче. В іншій кімнаті мають місце сліди залиття на стелі приблизно площею 5 кв.м., на стінах приблизно площею 3 кв.м. Зі слів мешканців обрушення та залиття пошкодили особисті речі. Причиною залиття є: представниками підрядної організації КП «ХТМ» з початку опалювального сезону при подачі теплоносія на ж.б. було виявлено порив лежака ЦО на горищному приміщенні. Аварію було локалізовано та усунуто шляхом злиття теплоносія з системи ЦО.
До суду надані відео-файли та фото-картки, які дійсно підтверджують факт залиття квартири позивачів, та копію чеку за придбання нового матрацу.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Рішенням Харківської міської ради від 20 грудня 2006 № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема, КП «Харківські теплові мережі».

13 лютого 2012 року між КП «Жилкомсервіс» (управитель) та КП «Харківські теплові мережі» (виконавець) було укладено договір, відповідно до пункту 1.1 якого управитель доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, управитель зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю надані послуги.

Статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 24Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Управитель зобов`язаний: забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; здійснювати огляд основних конструктивних елементів, огороджуючих конструкцій будинків і споруд, інженерних мереж, об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях (зовнішніх та внутрішньобудинкових систем, під`їзних шляхів і тротуарів), і складати відповідні акти; забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів (пункти 1, 7, 8 частини другої статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

На виконання положень статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з метою забезпечення послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, керуючись статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 13 лютого 2012 року між КП «Жилкомсервіс» (управитель) та КП «Харківські теплові мережі» (виконавець) укладений договір № 15/1, відповідно до умов якого управитель доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, а управитель зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю надані послуги.

Пунктами 2.3.2 та 2.3.5 вказаного договору сторони передбачили, що виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 5.4 договору № 15/1 виконавець несе відповідальність, перед споживачами, які мешкають або розташовані в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова, за ненадання або неналежне надання виконавцем послуг, внаслідок яких було заподіяно шкоду життю, здоров`ю, майну споживача або третіх осіб, майну управителя, майну територіальної громади, яке передано на обслуговування управителю, або навколишньому природному середовищу згідно діючого законодавства.

Отже, обов`язок КП «Жилкомсервіс» щодо обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання вказаним договором не передбачений.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладено на КП «Харківські теплові мережі», отже заподіяна позивачу майнова шкода внаслідок залиття квартир підлягає стягненню з відповідача КП «Харківські теплові мережі».

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Представник відповідача КП «ХТМ» заперечує наявність їх вини у залитті квартири позивача, та просить суд визнати складений акт залиття недопустимим доказом, що є необґрунтованим, оскільки у вказаному акті чітко зазначено, що причиною залиття є те, що представниками КП «ХТМ» з початку опалювального сезону при подачі теплоносія на ж.б. було виявлено порив лежака ЦО на горищному приміщенні, тобто останнім не спростовано будь-якими доказами заявлені позовні вимоги, та наданий до суду акт залиття в розумінні статті 95 ЦПК України є письмовим доказом, належним та допустимим.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджене нерухоме майно у розмірі 98570 грн., побутової техніки у розмірі 7380 грн., матрацу у розмірі 8500 грн.,

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки судом встановлено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою нанесеною позивачам, наявні правові підстави для відшкодування останнім завданої моральної шкоди. Однак, позивачі просять відшкодувати моральну шкоду лише позивачу ОСОБА_1 , а тому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, ураховуючи , що залиття квартир позивача сталося внаслідок протиправної бездіяльності КП «Харківські теплові мережі», а тому, враховуючи обставини, за яких сталося залиття квартири, а також душевні страждання та стрес, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його власного майна, вимушеність змін у повсякденному житті, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимогам розумності та справедливості відповідає відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Таким чином, законодавець визначає підстави для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на грошові кошти за неналежне виконання грошового зобов`язання (простроченої суми), яке в даному випадку відсутнє, а від так підстав для стягнення вказаних коштів не існує, а тому в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Витрати позивача на виготовлення звіту у сумі 4950 грн. не є матеріальним збитком, за своєю природою є витратами пов`язаними із розглядом справи, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, які відшкодовуються їй відповідно до ч. 6 ст. 139, ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, ст. ст. 999, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа - комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Харківські теплові мережі», на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , матеріальну шкоду за пошкоджене нерухоме майно у розмірі 98570 грн., побутову техніку у розмірі 7380 грн., матрац у розмірі 8500 грн., витрати за оцінку майна у розмірі 4950 грн., а всього 119400 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста) гривень 00 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Харківські теплові мережі», на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Харківські теплові мережі», на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 1294 (одна тисяча двісті дев`яносто чотири) гривень 00 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Відповідач комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, .

Третя особа комунальне підприємство «Жилкомсервіс», місцезнаходження: м. Харків, вул. Конторська, буд. 35, .

Повний текст рішення виготовлено 30 березня 2023 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ