Провадження № 2-о/761/120/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Аббасової Н. В.,

при секретарі судового засідання - Шалівському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якої просили суд встановити факт, що громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій.

Заява обґрунтована тим, що 19 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований у м. Нью-Йорк (США), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Органом реєстрації актів цивільного стану м. Дренштайнфурт (ФРН).

ІНФОРМАЦІЯ_4 сурогатна мати ОСОБА_6 , яка народила дитину, надала згоду, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., на запис заявників батьками новонародженого нею хлопчика -ОСОБА_4 якого вона народила ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві (у Комунальному некомерційному підприємстві «Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини») у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства.

Нормами законодавства Федеративної Республіки Німеччина (далі також - ФРН, Німеччина) не передбачено визнання законною процедури народження дитини шляхом сурогатного материнства, а також не передбачено і визнання законними на території ФРН і свідоцтв про народження дитини, виданої в іноземній державі, єдиний шлях для заявників на визнання їх сина дійсно їх дитиною для офіційних установ та органів ФРН, це надання (та подальша легалізація у Німеччині) рішення суду України про встановлення походження (батьківства) заявників. У зв`язку з вищевикладеним заявники звернулися до суду із вказаною заявою.

Заявники та представник заявників в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у якій також заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 496 ЦПК України іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересі. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ч. 2 ст. 123 Сімейного кодексу України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя.

Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданим Органом реєстрації актів цивільного стану м. м. Дренштайнфурт (ФРН), громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2018 року.

Відповідно до наданої заявниками копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 січня 2022 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис за № 158.

ОСОБА_4 народжений сурогатною матір`ю - ОСОБА_6 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Факт народження дитини чоловічої статі підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 4 від 26.01.2022 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини».

Генетична спорідненість ОСОБА_4 з батьками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків з плодом № 220120 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, виданою ТОВ «АЙВІЕФ Лабораторія».

Також судом установлено, що громадянка України ОСОБА_6 (сурогатна мати), своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за № 90 від 26.01.2022 року, надала згоду на те, щоб батьками народженої нею ІНФОРМАЦІЯ_3 року дитини - хлопчика на ім`я ОСОБА_4 (що підтверджено медичним свідоцтвом про народження № 4 від 26.01.2022 року, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини») у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства були записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають генетичну спорідненість з дитиною (підтверджену відповідною довідкою про генетичну спорідненість, видано ТОВ «АЙВІЕФ Лабораторія»).

Реєстрація факту народження дитини було здійснена відповідно до п. 11 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р, в редакції наказу № 3307/5 від 24.10.2010 р), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. В державному реєстрі актів цивільного стану записано, що заявники: громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 є батьком, а його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 є матір`ю дитини чоловічої статі (хлопчика) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судом встановлено, що правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянкою якої є заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (батьки дитини), сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до параграфу 1591 Цивільного кодексу ФРН визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір).

З матеріалів справи вбачається, що на звернення заявників до німецького правознавця д-р Марка Ольденбургера адвокатського бюро «Розе і Партнери» було надано відповідь від 15.08.2022 року, в якій зазначається, що згідно норм права ФРН громадянка ФРН (генетична матір) не може вважатись законною матір`ю дитини, матір`ю може бути лише жінка, зокрема, сурогатна мати, яка народила дитину. Хоча материнство після народження сурогатною матір`ю відхиляється від німецького положення про материнство згідно законодавства ФРН, таке материнство допустиме при наявності позитивного рішення іноземного (у даному випадку - українського) суду з цього питання. Визнання іноземним (у даному випадку - українським) судом батьківства громадян ФРН, які бажають стати батьками, має принципове значення для охорони інтересів дитини. Без такого рішення батьківські права особи, зокрема, яка бажає стати матір`ю, не будуть визнані у ФРН.

Таким чином, здійснений в Україні актовий запис про батьків в реєстрі актів цивільного стану громадян, та видане на цій підставі свідоцтво про народження дитини не визнається в Німеччині як рішення (акт) компетентного органу України, зокрема не визнаються і свідоцтва про народження, в яких матір`ю народженого в Україні (шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій - методом сурогатного материнства) ОСОБА_4 записана ОСОБА_2 , а батьком - ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3. ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм.

В силу приписів статті 4 вказаного Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Статтею 65 цього Закону передбачено, що встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Відповідно до ст. 16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство в Україні» встановлено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» скарга № 65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга № 65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У зв`язку із викладеним, для необхідності захисту інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне задовольнити заяву і встановити факт, що громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій.

З огляду на наведене, та керуючись ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280,284, 315-319, 354, 355 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.

Встановити факт, що громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: