Справа №519/359/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09.03.2023 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Барановської З.І., секретарів - Гнатюк Л.М., Куріної Ю.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини, за участю третьої особи - служба у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області

В С Т А Н О В И В:

04.05.2022 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області. Позов обґрунтовано тим, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Позивач та відповідачка не проживають разом приблизно з березня 2022, відповідачка разом з дітьми виїхала з України в зв`язку з веденням на території країни воєнного стану до Румунії. До виїзду за кордон позивач та відповідачка разом з донькою проживали однією сім`єю і мали теплі сімейні відносини. На дату подання позову відповідачка залишилась проживати в Румунії, а їхня спільна донька повернулась до Україні та проживає разом з позивачем адресою: АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день сторони не можуть дійти згоди, щодо визначення місця проживання дитини. Позивач працює в ДП «МТП «Южний» на посаді завідувача складу, має позитивну характеристику. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, не цікавиться життям своєї доньки, не виявляє до неї будь якого інтересу. Позивач має можливість займатися дитиною в повній мірі та фінансово утримувати її. На підставі вище зазначеного позивач вважає, що донці буде краще проживати саме з ним.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 12.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 18.08.2022 долучено до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області №728 від 21.07.2022 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », висновок №640/23-05-03 від 01.07.2022, викликано в судове засідання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.11.2022 відмовлено представнику ОСОБА_3 адвокату Некрасову О.В. у прийнятті зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області про визначення проживання малолітньої дитини із матір`ю за її місцем проживання та повернуто зустрічну позовну заяву з додатками адвокату Некрасову О.В.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник відповідачки надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник Служби у справах дітей Южненської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує, підтримує рішення виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області №728 від 21.07.2022 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 » та висновок №640/23-05-03 від 01.07.2022.

Вислухавши учасників справи та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011, який був розірваний 08.06.2022 рішенням Южного міського судом Одеської області по цивільній справі №519/358/22 (а.с.15, 238а).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8, 9).

Згідно Акту про фактичне місце проживання позивач та відповідачка проживали разом з дітьми до березня 2022 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Позивач працює в ДП «МТП «Южний» на посаді завідувач складу, має позитивну характеристику, що не заперечувалось сторонами.

ОСОБА_1 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13-14).

Після введення воєнного стану на всій території України, відповідачка разом з дітьми виїхала до Румунії. На дату подання позову відповідачка проживає в Румунії, а донька повернулась в Україну та проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за доцільне визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (а.с.64-65, 70-70зв).

Згідно рішення №728 від 21.07.2022 затверджений висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 (а.с.69).

На теперішній час, ОСОБА_4 , мешкаючи з батьком, залишилася проживати у звичному для неї середовищі, вона продовжує навчатися у ЗДО №3, відвідує заняття танців, музики, продовжує лікуватися у сімейного лікаря. Батько утримує дитину матеріально, піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, займається її вихованням та оздоровленням.

Згідно характеристики директора ЗДО №3 ОСОБА_4 з вересня 2021 року відвідувала логопедичну групу №4, дитини з повної родини, батьки слідкували за станом здоров`я дитини, зовнішнім виглядом. Найчастіше в дитячий садок ОСОБА_4 приводив та забирав батько, дитини з радістю бігла до нього (а.с.11).

Згідно характеристики викладача ОСОБА_4 з 01.09.2022 навчається хореографії, батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок з керівником хореографічного колективу. ОСОБА_4 завжди охайно вдягнена. Батько після кожного заняття зустрічає ОСОБА_4 на шкільному подвір`ї (а.с.116).

Згідно характеристики викладача ОСОБА_4 з 01.10.2022 займається на фортепіанному відділі, батько ОСОБА_1 приділяє багато уваги вихованню доньки, завжди цікавиться успіхами ОСОБА_4 , зустрічає з музичної школи, здійснює своєчасну оплату (а.с.117).

Мати, ОСОБА_3 , не цікавиться життям дитини, не допомагає фінансово її утримувати, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не займається її вихованням та оздоровленням.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5 , який показав, що є рідним братом відповідачки, він повідомив, що завжди добре спілкувався з родиною сестри. Після введення воєнного стану на всій території України, в березні 2022 року відповідачка разом з дітьми виїхала з України до Румунії. До виїзду за кордон родина сестри проживали однією сім`єю і мали теплі сімейні відносини. Знає, що відповідачка виїхала з значними коштами, які були збереженнями родини. Свідок зазначив, що постійно підтримував відносини з ОСОБА_3 та його племінниками, телефонував та дізнавався як у них справи. Після місяця перебування за кордоном він почав помічати в розмовах з сестрою, що вона більш частіше перебуває в алкогольному сп`янінні та і з відомостей з соціальних мереж вбачалось, що ОСОБА_3 вживає алкоголь, відвідує казино, бари, ресторани з якимись невідомими чоловіками. Він розмовляв з нею, просив вести нормальний спосіб життя адже з нею знаходяться діти, яким потрібний догляд та любов матері. Але ОСОБА_3 продовжувала вести себе так, що навіть за її поведінку була неодноразово затримана правоохоронними органами, конфліктувала зі всіма, виставляла відео конфліктів та п`янок, ігри в ігрових автоматах. Спілкуватись з сестрою стало неможливим, її поведінка змінилась. Після чергового скандалу сестру привезли до психіатричної лікарні, свідок спілкувався з лікарем, та той йому повідомив, що сестра поступила до лікарні з наркотичним або алкогольним отруєнням. Після спостереження за такою поведінкою відповідачки свідок, їх мати та позивач вирішили повернути сестру разом з дітьми до України за допомогою волонтерів, весь процес повернення був організований, але ОСОБА_3 відмовилась повертатися та віддала для повернення тільки дітей з їх речами. Свідок вважає, що проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю є небезпечним для дитини.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_13 , яка показала, що є дружиною рідного брата відповідачки, вона повідомила, що завжди добре спілкувалася з родиною ОСОБА_3 . Після введення воєнного стану на всій території України, в березні 2022 відповідачка разом з дітьми виїхала з України до Румунії. До її виїзду за кордон родина ОСОБА_3 проживали однією сім`єю і мали теплі сімейні відносини. Свідок зазначила, що постійно підтримувала відносини з ОСОБА_3 та її племінниками телефонувала та дізнавалася як у них справи. Після місяця перебування за кордоном вона почала вести аморальний спосіб життя, кинула роботу, зі всіма пересварилась, зловживала алкоголем, відвідувала казино, за свою поведінку була неодноразово затримана правоохоронними органами. Неодноразово свідок зверталась до відповідачки щоб та почала вести нормальний спосіб життя і звернула увагу на дітей. Племінник скаржився, що з мамою щось відбувається. Вона потрапила до лікарні, чоловік свідка телефонував до лікарні, йому повідомили, що у ОСОБА_3 або алкогольне або наркотичне отруєння. Дітей ОСОБА_3 покинула, вони перебували з знайомою ОСОБА_16 , а вона тим часом продовжувала вести аморальний спосіб життя. Після спостереження за такою поведінкою відповідачки, чоловік свідка, його мати та позивач вирішили повернути ОСОБА_3 разом з дітьми до України за допомогою волонтерів, весь процес повернення був організований, але ОСОБА_3 відмовилась повертатися та віддала для повернення тільки дітей з їх речами. Свідок вважає, що проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю є небезпечним для дитини, а батько зробив усі умови для проживання, виховання, розвитку дитини.

23.03.2023 ОСОБА_1 було надано пояснення та зазначено, що після введення воєнного стану на всій території України родиною було прийнято рішення, щоб відповідач разом з донькою виїхала з України. При виїзді за кордон відповідачка була матеріально забезпечена для свого утримання та утримання дитини. Після спливу певного часу перебування за кордоном відповідачки, позивач почав помічати, що вона вживає алкоголь, зустрічається з незнайомими чоловіками та не звертає увагу на дитину. Після неодноразових прохань ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щоб вона повернулась він отримував відмову. Була повернута до України донька ОСОБА_4 , а відповідачка залишилась в Румунії.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989.

Суд також враховує висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 15.01.2020 по справі №148/1555/17, за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Суд, виходячи з інтересів дитини, не викликає її для участі у судовому засіданні, так як це може негативно позначитись на її психоемоційному стані, та вирішує спір між сторонами, виключно на підставі доказів, наданих сторонами, та показань свідків.

При вирішенні питання про місце проживання дитини, суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, участь матері у вихованні дитини, яка проживає окремо та фактично самоусунулась від подальшої участі у вихованні своєї доньки, виїхавши за кордон, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, що він створив всі необхідні умови для проживання доньки у квартирі, її подальшого розвитку, піклується про стан здоров`я дитини, що дитина проживає з батьком у звичних для неї умовах, повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком та вважає, що в даному випадку проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком відповідає інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 150-152, 155, 157, 161 СК України, ст.ст.3, 12, 81, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини, за участю третьої особи - служба у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, місцезнаходження за адресою: Одеська обл., м. Южне, пр. Гр.десанту, 18, .

Дата складання повного судового рішення 20.03.2023.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська