КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/2961/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/2488/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі: Кролівець О.В.

сторони

позивачі

(відповідачі за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

відповідач

(позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часу та місця спілкування з дитиною,

в с т а н о в и в :

у лютому 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом ОСОБА_4 , в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просили усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 ; зобов`язати відповідача не чинити перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною; визначити такі способи участі матері у вихованні дитини: друга та четверта п`ятниці кожного місяця, з 18-00 год. до 20-00 год.; кожна субота з 11-00 год. до 19-00 год.; у святкові дні - 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, а також у день народження дитини, щорічно, щонайменше протягом трьох годин; п`ять днів взимку, п`ять днів восени та двадцять днів влітку (під час шкільних канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю та узгодженням дат із батьком; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; у дні побачень з сином забирати його особисто з місця проживання та навчання, усі зустрічі проводити без присутності батька; визначити такі способи участі діда та баби у спілкуванні з онуком: спільне проживання на літніх канікулах (у серпні), щорічно, за адресою проживання діда та баби; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; зобов`язати відповідача за два дні до дня зустрічі позивачів з дитиною надавати їм точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про це позивачів особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

В обґрунтування позову зазначали, що 26.06.2007 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, у якому народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.09.2014 рішенням суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. ОСОБА_1 посилається на те, що причиною розірвання шлюбу стало застосування відповідачем психологічного та фізичного насильства у сім`ї по відношенню до неї, що негативно впливало на розвиток дитини. Відповідач змінив замки у квартирі, позбавивши її житла, особистих речей, коштів і можливості бачити дитину, вжив усіх заходів, аби вона та син не мали можливості спілкуватися, місцезнаходження дитини їй невідоме. Вона неодноразово протягом декількох років зверталася за допомогою до органів внутрішніх справ, кримінальної міліції та служб у справах дітей. До розірвання шлюбу між ними син постійно спілкувався з дідом та бабою з боку матері ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , часто проводячи з ними кожне літо, проте наразі відповідач своїми навмисними діями усуває їх від участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просив визначити спосіб спілкування діда та баби з дитиною: кожної другої суботи місяця у м. Києві; за попередньою домовленістю з відповідачем один тиждень протягом літніх канікул за місцем проживання діда та баби способом спілкування матері з дитиною просив визначити їх зустрічі у приміщенні Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації у присутності ліцензованого дитячого психолога або батька кожної четвертої суботи місяця з 11-00 год. до 12-00 год. за умови згоди дитини та таке спілкування.

В обґрунтування позову зазначав, що з червня 2014 року ОСОБА_1 сама перестала спілкуватися з сином, не бере участі у його житті, не цікавиться його успіхами, не вітає зі святами та з днем народження, не сплачує присуджені судом аліменти. З кінця 2017 року вона чотири рази спілкувалась з сином у школі і кожного разу після такого спілкування син розповідав, що мати налаштовує його проти батька та випитує інформацію з метою використання її в судових процесах.

Що стосується батьків колишньої дружини, то вони мешкають у ОСОБА_8 і з онуком бачились і бачаться дуже рідко, до того ж ОСОБА_2 є лежачим хворим, при цьому жодних перешкод у спілкуванні з онуком він не чинив і не чинить.

Вказує, що рішенням суду місце проживання дитини визначено з батьком та в суді розглядаються справа про позбавлення матері батьківських прав з підстав свідомого ухилення неї від виконання обов`язків по вихованню дитини. Вважає вимоги первісного позову надуманими, необґрунтованими і такими, що спрямовані не на захист прав та інтересів, а виключно на створення перешкод правосуддю.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2021 позови задоволено частково. Визначено способи участі матері ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: друга та четверта п`ятниця кожного місяця - з 18-00 год. до 20-00 год., у м. Києві без присутності батька; щосуботи - з 14-00 год. до 19-00 год., у м. Києві без присутності батька; щороку 01 січня, 07 січня, 08 березня, на Великдень та у день народження дитини - протягом 3-х годин за домовленістю з батьком у м. Києві; під час зимових і весняних канікул - протягом п`яти днів за домовленістю з батьком за місцем проживання матері; спільний відпочинок під час літніх канікул - протягом двадцяти днів за домовленістю з батьком за місцем проживання матері або у місцях відпочинку; необмежене спілкування з дитиною будь-якими засобами зв`язку - телефонного, поштового, електронного тощо.

Зобов`язано ОСОБА_4 не допускати у присутності дитини негативних розмов про матір, надавати ОСОБА_1 на її вимогу інформацію про місцезнаходження дитини та не пізніше, ніж за два дні до зустрічі з дитиною, повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку спілкування з дитиною.

Зобов`язано ОСОБА_1 під час спілкування з дитиною не допускати негативних розмов про батька та надавати ОСОБА_4 на його вимогу інформацію про місцезнаходження дитини.

Впродовж перших чотирьох місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі матері ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити II та ІV п`ятниця кожного місяця з 18-00 год. до 20-00 год. та кожну суботу з 14-00 год. до 19-00 год. без відвідування місця проживання матері.

Визначено способи участі діда ОСОБА_2 та баби ОСОБА_3 у спілкуванні з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: особисте спілкування під час літніх канікул - протягом семи днів за попередньою домовленістю з батьком за місцем проживання діда та баби; необмежене спілкування з онуком будь-якими засобами зв`язку - телефонного, поштового, електронного тощо.

Додатковим рішення суду від 29.07.2021 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 7 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвали нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд встановив графік спілкування позивачів з дитиною без урахування висновку органу опіки та піклування та не навів мотивів відхилення такого висновку. Рішення суду не містить будь - яких механізмів його реалізації, оскільки матір дитини перебуває на стаціонарному лікуванні, дід дитини не виходить з квартири, в якій проживає, а баба перенесла інсульт. Суд не вирішив питання про те, хто саме зобов`язаний забезпечувати проїзд дитини до місця проживання діда, баби та матері, яке знаходиться у місті Кривий Ріг, з місця постійного проживання дитини у м. Києві, та за чий рахунок буде відбуватися переїзд. Вважає, що рішення суду ухвалено не з урахуванням обставин справи та повного дослідження доказів, а виключно з урахуванням судової практики. Ухвалюючи рішення на користь позивачів, суд фактично визнав, що відповідач створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, при цьому суд не встановив будь - яких належних доказів на підтвердження цих обставини. Зазначає про відсутність спроб матері у спілкуванні з дитиною. Вказує на те, що вона має заборгованість зі сплати аліментів, не бере участі у додаткових витратах на дитину. Крім того, суд не врахував думку самої дитини та графік її навчання.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу на рішення суду та просив її задовольнити. При цьому зазначив, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України неповнолітній син сторін перебуває за межами України.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 - ОСОБА_11 подав заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2007 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_6 .

29.09.2014 рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб розірвано.

Шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинилися ще до розірвання шлюбу, влітку 2014 року, і з того часу дитина постійно проживає з батьком.

02.02.2015 рішенням Дарницького районного суду м. Києва з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 30.10.2014, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2015 визначено місце проживання ОСОБА_12 разом з батьком.

Згідно з відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва місце проживання відповідача та дитини зареєстроване у квартирі АДРЕСА_1 , проте з 2017 року вони фактично проживають в іншому житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 відповідач створив нову сім`ю, у якій у нього народилося двоє дітей.

02.02.2015 рішення Дарницького районного суду м. Києва, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.03.2016, ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та виселено з даної квартири.

На даний час ОСОБА_1 проживає разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідок та характеристик, наданих дошкільним навчальним закладом № 378, Спеціалізованою школою № 89, де ОСОБА_6 навчається з 1 класу, керівником курсів англійської мови для дітей, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Печерського району м. Києва» та стоматологічною клінікою, датованих 2015-2017 роками, за вказаний період мати жодного разу у дитячому садку, навчальних та медичних закладах не з`являлася, навчанням та здоров`ям сина не цікавилась .

Згідно з даними висновку за результатами психологічного обстеження дитини спілкування ОСОБА_6 з матір`ю відновилося у листопаді 2017 року.

ОСОБА_1 кілька разів зустрічалась з дитиною у школі.

На даний час ОСОБА_1 мешкає у м. Кривий Ріг, хворіє на онкологічне захворювання та протягом останніх кількох років до Києва не приїжджала і не намагалася зустрітися з сином.

Сторони визнали, що приблизно два роки назад ОСОБА_3 приїжджала до Києва та бачилась з онуком, також вона періодично йому телефонує та надсилає подарунки на свята. Цю обставину підтвердив у суді і неповнолітній ОСОБА_6 .

Відповідно до пояснень відповідача дід ОСОБА_2 тяжко хворіє, обмежений у пересуванні і ніколи не проявляв ініціативи побачити онука.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що мешкає з батьком, його новою дружиною, братиком і сестричкою, вони його люблять, як і він їх, також він часто спілкується з бабою та дідом з боку батька та у вільний від занять час буває у їх приватному будинку. З мамою останній раз зустрічався у школі, коли ходив до третього класу, обставин спільного проживання з батьком та мамою майже не пам`ятає. Мама знає номер його мобільного телефону, проте телефонує рідко, останні два роки вона не вітала його з днем народження. Він телефонує мамі на свята, однак вона не завжди піднімає слухавку. Якось мама просила його приїхати до неї у Кривий Ріг, однак він повідомив їй, що згоден зустрітися з нею лише в присутності тата. Батько ніколи не забороняв і не забороняє йому спілкуватися з мамою, він також не проти зустрічей з нею навіть без присутності батька, але на його думку мати сама не має великого бажання з ним зустрічатись. З приводу спілкування з бабою та дідом хлопчик повідомив, що останній раз їздив до них ще до розлучення батьків, але з бабою ОСОБА_13 бачився у Києві минулого року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що конфліктні відносини між колишнім подружжям перешкоджають їм дійти згоди у питанні участі матері, діда та баби у вихованні дитини. Визначаючи участь позивачів у зустрічах суд виходив із перехідного періоду, метою якого є налагодження контакту між матір`ю та дитиною.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 265 ЦПК України при розгляді первісного і зустрічного позовів та при розгляді позову третьої особи з самостійними вимогами у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

Суд першої інстанції розглянув первинний та зустрічний позови, проте яке рішення ухвалене за результатами кожного з таких позовів у рішенні не зазначено. Вказівка на те, що обидва позови підлягають частковому задоволенню не дає можливості встановити в якій частині задоволено зустрічний позов.

Мотивувальна частина рішення не відображає які порушені права та інтереси позивача за зустрічним позовом, якщо його позов частково задоволено, враховуючи той факт, що дитина проживає разом з ним постійно, та відповідно батько дитини не потребує встановлення графіку побачень з дитиною. За змістом зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 просив визначити спосіб спілкування діда та баби з дитиною, проте діда та бабу ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) він зазначив відповідачами. Суд не звернув уваги на те, що у зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 звертається фактично з позовом в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хоча не має повноважень на подачу позову в їх інтересах, зазначаючи одночасно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідачами.

З урахуванням того, що на стадії апеляційного розгляду суд не може вирішувати питання про повернення зустрічної позовної заяви, по якій ухвалено рішення, хоча і без наведення мотивів, рішення суду в частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню та у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки не встановлено будь - яких порушень відповідачами прав чи інтересів позивача за зустрічним позовом.

Що стосується задоволеної частини вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , то колегія суддів вважає, що судом встановлено порядок спілкування матері, баби та діда з дитиною без урахування інтересів самої дитини та без урахування висновку органа опіки та піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. ст. 141, 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками, які згідно зі ст. 153 СК України мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до положень статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За обставинами справи встановлено, що позивачі мешкають у м. Кривий Ріг, а відповідач разом з сином у м. Києві.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

На час звернення позивачів з даним позовом ОСОБА_5 було 9 років. На час ухвалення судом першої інстанції рішення ОСОБА_5 було 13 років, проте на час апеляційного перегляду рішення йому уже виповнилося 14 років та він сам, незважаючи на рішення суду про визначення його місця проживання з батьком може обирати самостійно місце свого проживання, а відтак він уже самостійно може обирати способи та час зустрічей як з батьками так і з бабою та дідом.

Відповідно до висновку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.12.2020 як органу опіки та піклування запропоновано визначити способи участі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спілкуванні малолітнім ОСОБА_5 - 1 та 3 суботу кожного місяця по 4 години за домовленістю. У висновку вказано, що такий графік встановлено з урахуванням думки та інтересів дитини.

Суд не навів належних мотивів відхилення цього висновку, не з`ясував наявність реальних можливостей зустрічей позивачів з дитиною у 2 та 4 п`ятницю кожного місяця та щосуботи, з урахуванням навчального графіку самої дитини. Визначаючи порядок спілкування матері, діда та баби з неповнолітнім на майбутнє суд не врахував вік дитини, її інтереси та бажання щодо проведення дозвілля у святкові дні, день народження чи канікули, а також можливості його самостійного виїзду за місцем проживання матері, баби та діда.

Суд також зобов`язав ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не допускати в присутності дитини негативних розмов про батька та матір відповідно не зазначивши при цьому механізм виконання такого рішення та не встановлюючи будь - яких обставин щодо ухвалення рішення в цій частині.

За обставинами справи встановлено, що будь - яких перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю бабою та дідом засобами зв`язку - телефонного, поштового, електронного батько дитини не чинить, та суд не обґрунтував необхідність ухвалення рішення в цій частині.

Права баби, діда щодо спілкування зі своїми внуками, передбачені ст. 257 СК України, є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси баби чи діда.

З урахуванням обставин, встановлених у даній справі, колегія суддів вважає, що зважаючи на вік дитини, прив`язаність до батька та своїх брата та сестри, сталі соціальні зв`язки, психологічний стан, встановлення способу побачень, які визначені у висновку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.12.2020, а саме 1 та 3 суботу кожного місяця по 4 години за домовленістю відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки такий графік побачень складено з урахуванням думки самої дитини.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року скасувати та ухвали нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 способи участі у спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 першу та третю суботу кожного місяця по 4 годи за домовленістю щодо годин таких зустрічей.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 28.03.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук