КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4879/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2022року, прийнятим за результатами розгляду справи № 761/39290/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, вирішено питання щодо стягнення судових витрат в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату судового збору. Питання щодо стягнення витрат на правову допомогу судом не вирішувалось.

18 квітня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бойко О.І. звернувся до суду першої інстанції із заявою, відповідно до якої просив прийняти додаткове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районногосуду м. Києва від 02 травня 2022 року Заяву задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»звернулось з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач не заявляв про стягнення витрат на правову допомогу до ухвалення рішення. Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач не зазначив поважних причин, за яких не міг долучити докази, що підтверджують розмір витрат до закінчення судових дебатів у справі. Більше того, судові дебати були відсутні, розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Крім того, заяву про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач не отримував, позивачем не надіслано на адресу сторін підтверджуючі документи щодо понесених ним витрат на правову допомогу, у зв`язку із чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви.

Апелянт вбачає в діях позивача зловживання правом.

Зазначив також, що вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції не дав належної оцінки заяві ТОВ «Вердикт Капітал» про зменшення витрат на надання правничої допомоги у зв`язку із відсутністю належних доказів та документів щодо надання такої допомоги та її оплати, а також про неспівмірність заявленої суми витрат до складності справи.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Бойко О.І. надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній посилається на безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення - без змін. Вказує, що позивачем було заявлено про відшкодування витрат на правову допомогу безпосередньо в прохальній частині позову. Крім того, наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Даний розрахунок враховував, зокрема, участь представника позивача у судових засіданнях. Однак, судом було відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін, у зв`язку із чим сума фактично понесених та стягнутих судом витрат на правничу допомогу є меншою від заявленої у попередньому розрахунку. Не проведення судових дебатів у справі не позбавляє позивача права заявити про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. Звертає увагу апеляційного суду на те, що акт приймання-передачі правових послуг відповідно до Договору №10-1/21 від 25 жовтня 2021 року та Додаткової угоди № 1 від 02 листопада 2021 року до цього Договору був підписаний тільки 18 квітня 2022 року і в той же день подано заяву про ухвалення додаткового рішення. Окремо зазначив, що копія заяви про ухвалення додаткового рішення разом із доданими до неї матеріалами була направлена на електронну адресу відповідача, у передбачений ч. 9 ст. 83 ЦПК України спосіб. Представник позивача не погоджується також із доводами апелянта щодо не співмірності витрат на правову допомогу, вказуючи, що судова практика, на яку містить посилання апеляційна скарга, є не релевантною спірним правовідносинам та не може бути застосована у даній справі.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що у відповідності до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив із наявності передбачених ст.270 ЦПК України підстав щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.

При цьому суд виходив із доведеності факту понесення таких витрат позивачем, які підтверджені належними та допустимими доказами, та необхідністю їх відшкодування з урахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також з урахуванням вимог співмірності.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи (ч.ч.1 та 2 ст.133 ЦПК України).

Згідно приписів частин 1 - 6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, за змістом даної норми підставою для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу є сукупність певних обставин: по-перше, подання заінтересованою стороною доказів (договорів, рахунків тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, наявність заяви сторони про відшкодування судових витрат, зробленої нею до закінчення судових дебатів.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2022, прийнятим за результатами розгляду справи № 761/39290/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, вирішено питання щодо стягнення судових витрат в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату судового збору. Питання щодо стягнення витрат на правову допомогу судом не вирішувалось.

18.04.2022 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення з доказами понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано:

- копію Договору № 10-1/21 про надання правничої допомоги від 25.10.2021, укладеного з Адвокатським бюро «ОЛЕКСІЯ БОЙКО»;

- копію Ордеру про надання правничої допомоги Серія АІ № 1168355 від 02.11.2021;

- копію Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 10-1/21 від 25.10.2021;

- копію Акту приймання-передачі наданих правових послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 10-1/21 від 25.10.2021 та Додаткової угоди № 1 від 02.11.2021 до Договору про надання правничої допомоги № 10-1/21 від 21.10.201, підписаного АБ «ОЛЕКСІЯ БОЙКО» 18.04.2022, в якому визначений перелік наданих адвокатом послуг, період та їх вартість на загальну суму 10 000, 00 грн.

За таких обставин з урахуванням доведеності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а також враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), в тому числі з урахуванням заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат у зв`язку з їх неспівмірністю, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву позивача, стягнувши з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно ст. 270 ЦПК України додаткове рішення щодо судових витрат ухвалюється, якщо такі витрати були заявлені, а суд не вирішив їх, чого в даній справі не встановлено, є необґрунтованими та не можуть бути взяті до уваги.

Так, клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу та його обґрунтування із зазначенням попереднього (орієнтовного) розміру витрат - 15 362 грн., наведено позивачем у позовній заяві.

Щодо поданої відповідачем заяви про зменшення витрат на правову допомогу, апеляційний суд зазначає, що обґрунтовуючи заяву, відповідач ТОВ "Вердикт Капітал" в тому числі послався на відсутність детального опису робіт (наданих послуг), як на підставу відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, а також зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям розумності та реальності наданих адвокатських послуг та є неспівмірним із виконаним адвокатами роботами.

Неспівмірність відповідач, зокрема, обґрунтовує тим, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу є значно більшим, ніж розмір середньої заробітної плати у відповідному регіоні (Київській області), який у листопаді 2021 року становив 14 754,00 грн. Вказує, що враховуючи розмір середньоденої заробітної плати в регіоні, в якому працює адвокат позивача, становить 670,00 грн, витрати по часу наприклад за половину робочого дня повинні складати 335,00 грн, але ніяк не 14 454,00 грн.

Такі доводи не можна вважати обґрунтованими, оскільки за своєю правовою природою витрати на правову допомогуґрунтуються на договірних відносинах.

Договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що врегульовано нормами матеріального (цивільного) права.

Приписи ст. 632 ЦК України врегульовуютьпоняття ціни в договорі. Така ціна встановлюється за домовленістю сторін.

Суд не може втручатися у фінансові правовідносини адвоката і клієнта, проте суд зобов`язаний оцінити обсяг адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума фактично обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є складною, відноситься до категорії малозначних, а доводи позову грунтуются на усталених висновках Верховного Суду, що на думку відповідача свідчить про неспівмірність витрат на правову допомогу, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Судом встановлено, що у додатку № 1 до Договору про наданняправничої допомоги №10-1/21 від 25.10.2021 року сторонами договору визначено, що порядок обчислення ціни (вартості) правових послуг (гонорару), що надаються адвокатським бюро «Олексія Бойка», за здійснення представництва клієнта у суді першої інстанції, включаючи, але не виключно, підготовку та подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову до Шевченківського районного суду м. Києва , а також підготовку і подання усіх необхідних процесуальних документів та документів правового характеру, участь у розгляді зазначеної справи судом першої інстанції, визначаються виходячи з реального обсягу наданих послуг та погодженого сторонами фіксованого розміру гонорару за кожен вид таких послуг згідно визначеного переліку. (а.с. 132)

Згідно з Актом приймання-передачі наданих правових послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги №10-1/21 від 25.10.2021 року та Додаткової угоди №1 від 02 листопада 2021 року, ОСОБА_2 Адвокатським бюро «Олексія Бойка» надано наступні послуги правничої допомоги:

Підготовка, складання, оформлення та подання до Шевченківського районного суду м. Києва позовної заяви у даній справі - 6000,00 грн, підготовка та подання заяви про забезпечення позову - 1000,00 грн; ознайомлення та вивчення документів , що надійшли від інших учасників справи - 1000,00 грн; підготовка, оформлення та подання до суду (із надісланням іншим учасникам справи) заяви по суті справи - відповіді на відзив ТОВ «Вердикт Капітал» - 2000,00 грн, що разом становить 10 000,00 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу у сумі 10000 грн. є співмірним та відповідає предмету спору, оскільки оспорюється вчинення виконавчого напису щодо стягнення боргу у розмірі 34 166,54 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і дебати у справі були відсутні, що виключає можливість заявлення до закінчення дебатів про відшкодування витрат на правничу допомогу необгрунтовані, оскільки вимога ч.8 ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 904/4507/18 та постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги відсутність доказів оплати послуг також не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Дана норма кореспондується із приписами ч.8 ст.141 ЦПК України, якавизначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Така правова позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах №922/445/19; № 923/560/17; № 329/766/18; № 178/1522/18.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18. Тобто вказана судова практика є незмінною.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обгрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі і відзиві, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23.03.2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.