Справа № 405/6320/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

представника позивача : адвоката Пузир В.О.

відповідача : ОСОБА_1 та його представника : адвоката Язан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частини житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила виділити їй в натурі частку житлового будинку літ. «УУ1УІІ» загальною площею 166,4 кв. м, у тому числі житловою площею 38,7 кв.м, який знаходиться у складі домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2019 року у справі № 405/3470/19 встановлено, що вищевказаний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме її та відповідача. Цим же рішенням в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за нею визнано право власності на ідеальну частку вказаного будинку. Рішення суду набрало законної сили 14.12.2019 року. Дійти згоди щодо порядку спільного користування вказаним будинком вона та відповідач не можуть, а тому посилаючись на норми чинного законодавства просить виділити в натурі її частку у спільному сумісному майні подружжя.

Ухвалою суду від 16.10.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов.

Відповідачем відзив на позов не подано.

Ухвалою суду від 26.02.2021 року у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження у справі зупинено.

Після отримання висновку експерта, ухвалою суду від 07.02.2023 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 10.04.2023 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали, відповідач зазначив, що відповідно до запропонованого варіанту поділу всі комунікаційні мережі знаходяться на частині позивача і він не розуміє, як буде користуватись своєю частиною. Представник позивача зазначила, що даний виділ може зачіпати права інших співвласників.

При цьому, справа знаходилась в провадженні суду з 15.10.2020 року, клопотань про залучення співвідповідачів сторонами не заявлялось, відповідачу роз`яснювалось право подачі своїх питань на вирішення експерту.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитаного в підготовчому засіданні експерта ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2019 року у справі № 405/3470/19 (провадження № 2/405/477/19)позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на ідеальну частку житлового будинку літ. «УУ1У2», загальною площею 166, 4 кв.м, у тому числі житловою площею 38, 7 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .Рішення суду набрало законної сили 14.12.2019 року.

Частиною 4 статті 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до норм статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу.

При цьому виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такого права у встановлених законом випадках.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України суд приходить до висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 489/3176/17 (провадження № 61 1654св20) та від 05.02.2020 року у справі № 358/1332/17 (провадження № 61-16612св19).

Стаття 370 ЦК України передбачає, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами) визначено, що у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13 та від 16.11.2016 року у справі № 6-1443цс16.

Позивач бажає виділити в натурі 1/2 частку будинку, яка належить їй на підставі рішення суду і за клопотанням представника позивача у справі проведена судова будівельно-технічна експертиза на вирішення якої поставлено питання щодо технічної можливості виділу в натурі позивачу її частки та які можливі варіанти виділу.

06.02.2023 року судом отримано висновок, складений за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.01.2023 року № 315, відповідно до якого експертом вказано про наявність технічної можливості виділу в натурі позивачу її частки житлового будинку літ «УУ1УІІ» та надано лише один варіант такого виділу. За даним варіантом виділу, позивачу ОСОБА_2 виділяється 1/2 частка житлового будинку літ. «УУ1УІІ», що, в свою чергу, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , складає 4/25 частки. Загальна площа приміщень, що виділяються ОСОБА_2 у вказаному житловому будинку становить 82,5 кв.м., у тому числі житлова площа 16,4 кв.м. Інші приміщення вказаного житлового будинку та житлового будинку літ. Ааа2-а7, а також господарсько-побутові будівлі і споруди залишаються в спільній частковій власності співвласників.

Представник відповідача з висновком експерта ознайомлена 16.02.2023 року, зауважень, доповнень ні нею, ні відповідачем не надано.

В судовому засіданні за клопотанням представника позивача допитаний експерта ОСОБА_3 , який надав пояснення з приводу запропонованого ним варіанту виділу в натурі та поставлених на вирішення експертизи питань.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з урахуванням висновку експерта щодо запропонованого ним варіанту.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в розмірі сплаченого нею судового збору при зверненні в суд в сумі 1 579,10 грн. Щодо інших судових витрат позивачем вимоги не заявлялись.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частини житлового будинку задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_2 частку житлового будинку літ. «УУ1УІІ» загальною площею 166,4 кв. м, у тому числі житловою площею 38,7 кв.м, який знаходиться у складі домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та складається з наступних об`єктів:

на першому поверсі в житловому будинку літ. У: частину приміщення гаража-майстерні-кладової-пральні площею 2,8 кв.м; приміщення коридору 4-1 площею 4,3 кв.м; приміщення санвузла 4-2 площею 4,1 кв.м; приміщення бані площею 2,9 кв.м;

на першому поверсі в прибудові літ.УІ: приміщення котельні II площею 10,7 кв.м.; підсобне приміщення III площею 7,4 кв.м.;

на другому поверсі в житловому будинку літ. У: приміщення кухні 4-5 площею 12,6 кв.м.; приміщення санвузлу 4-8 площею 0,7 кв.м.; частину приміщення коридору площею 1,8 кв.м.;

на другому поверсі в прибудові літ.УІ: приміщення гардеробної 4-10 площею 19,8 кв.м.;

на мансардному поверсі в мансарді літ.УІІ: частину приміщення кімнати 4-12 площею 16,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 1 579,10 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 19.06.2023 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідача: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко