Провадження № 2/522/1519/23
УХВАЛА

21 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сулими А.С.,

сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування суми заборгованості по аліментам на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування суми заборгованості по аліментам на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів у сумі 180 536,63 грн, яка виникла внаслідок неправильного розрахунку державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві розміру аліментів, оскільки розрахунок здійснено виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву, тоді як ОСОБА_1 у м. Києві ніколи не був зареєстрований. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить суд визначити розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 за період з 22.08.2011 по 12.12.2018 у сумі 12 801,12 грн, згідно виконавчого листа у справі № 1522/10313/12, виданого 30.10.2012 Приморським районним судом м. Одеси.

Відзиви на позовну заяву не надходили.

14.02.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання, призначене на 21.03.2023 учасники справи не з`явилися.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Судом встановлено, що 30.10.2012 Приморським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист № 1522/10313/12 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2021 щомісячно і до досягнення дитиною повнолітття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вищенаведений виконавчий лист був звернутий ОСОБА_2 до примусового виконання.

19.02.2014 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42146014.

У позовній заяві позивач зазначає, що до 22.01.2018 він був зареєстрований у АДРЕСА_1 , а з 23.01.2018 у АДРЕСА_2 , на підтвердження чого додає копію паспорта громадянина України, проте з незрозумілих підстав виконавче провадження було відкрито та перебуває на примусовому виконанні у м. Києві, де він ніколи не проживав.

Позивач стверджує, що з 2012 року по 2020 рік він сплачував аліменти на картковий рахунок відповідача-1 та в подальшому на картковий рахунок доньки, однак згідно наданого відповідачем-2 розрахунку станом на 01.03.2019 заборгованість зі сплати аліментів складає 180 536,63 грн.

28.08.2019 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Встановлено, що дитина досягла повноліття; вжитими державним виконавцем заходами майна, належного боржнику на праві власності не розшукано; заборгованість станом на 12.12.2018 становить 180 536,63 грн.

04.02.2020 постановою начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві скасовано вищезазначену постанову державного виконавця від 28.08.2019 та зобов`язано державного виконавця усунути недоліки, допущені при виконанні виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси у справі № 1522/10313/12.

Таким чином даний спір виник внаслідок неправильного, на думку позивача, визначення державним виконавцем розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси у справі № 1522/10313/12.

Згідно із ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 2-751/2007 (провадження № 61-15422св20) зазначено, «оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29.08.2018 у справі № 201/10328/16-ц, провадження № 14-192цс18; від 27.11.2019 у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19. Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05.08.2020 у справі № 464/6206/18, провадження № 61-18142св19».

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) спір щодо розміру заборгованості відсутній, а позивач (боржник) є стороною виконавчого провадження та не погоджується з рішенням, діями (бездіяльністю) державного виконавця щодо неправильно визначення розміру аліментів на утримання доньки, то така категорія справи повинна розглядатися в порядку передбаченому розділом VII Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Отже, боржник, як сторона виконавчого провадження вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим, провадження у цивільній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі № 522/20731/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування суми заборгованості по аліментам на утримання дитини.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Повний текс ухвали складено 30.03.2023.

Суддя І.А. Павлик