Справа № 196/386/21
№ провадження 2-з/196/3/2023
УХВАЛА

30.03.2023 смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Костюкова Д.Г., розглянувши у приміщенні суду в смт Царичанка в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чулініна Дмитра Георгійовича про забезпечення позову у цивільній справі №196/386/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі", про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Царичанського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі", про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним.

28 березня 2023 року через систему "Електронний суд" від представника позивача ОСОБА_1 - адвоктата ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилається на наступні обставини.

Дана заява про забезпечення позову пред`явлена на предмет скасування державної реєстрації земельної ділянки з усуненням сумнівів у дійсності її безоплатного набуття ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності серії ЯГ №577549 від 26.12.2006.

Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області у відповідь на адвокатський запит електронним листом № 29-4-0.223-1804/2-23 від 24 березня 2023 року в черговий раз повідомило про відсутність будь-якої технічної документації із землеустрою на спірну ділянку, перекладаючи відповідальність за це на ОСОБА_2 , з наданням електронної копії поземельної книги № :03:055:0002, в якій виявлений запис за № 4 про проведені у Державному реєстрі прав реєстраційні дії з внесення змін 10 березня 2023 року за поданою відповідачем ОСОБА_2 заявою до державного реєстратора виконкому Могилівської сільської ради Дніпровського (колишнього Царичанського) району Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року.

Таким чином, зібрані фактичні дані про відсутність у відповідальних за видання державного акта органів у сфері земельних ресурсів необхідної для цього землевпорядної документації мають визнаватися достатніми для підтвердження на цій стадії процесу очевидного та об`єктивного характеру існування загрози порушення прав позивача як землекористувача, щодо вимог якого, аби припустити їх законність, подані достатні дані землевідведення у 1990 році, внаслідок чого в якості гарантії задоволення таких вимог позивача за висновками Верховного Суду України у постанові Ns 6-605цс16 від 25 травня 2016 року допустиме забезпечення позову шляхом вжиття заходів обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя, чим за усталеною судовою практикою визначається легітимна мета втручання у непорушність власності відповідно до ст.41 Конституції України на балансі з обов`язковістю судових рішень.

Отже, враховуючи процесуальну поведінку відповідача та її представника і зовнішні прояви їх недобросовісності, добуті відомості про звернення до державного реєстратора під час цього судового провадження, про яке відповідачу достеменно відомо з літа 2021 року, за внесенням якихось реєстраційних змін ще й не за місцем розташування об`єкта речових прав у смт Царичанці, дають підстави обґрунтовано вважати наявним ризик підготовки відповідача ОСОБА_2 до подальшого відчуження, обтяження чи вчинення за час розгляду цивільної справи інших дій, які ставлять під реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливе рішення суду про задоволення позову, що має переконувати у необхідності згідно ст.ст. 149, 153 ЦПК України зупинити саму можливість вчинення такого роду дій у цій справі невідкладно і без виклику сторін.

Ухилення відповідачів від надання оригіналу оспорюваного Державного акта на право власності на земельну ділянку та будь-якої розробленої для цього технічної документації виправдовує доцільність збереження на час розгляду справи незмінною сформованої у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, на яку поземельна книга, нібито, відкрита у 2006 році, але з внесенням до неї перших записів тільки у 2016 році, на підставі чого ефективність засобу юридичного захисту може бути забезпечена згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України у спосіб заборони вчинення певних дій, в тому числі третім особам, відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і статей 9, 24, 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Заходи забезпечення позову, про вжиття яких порушується питання, не призведуть до вилучення речі з господарського відання відповідача ОСОБА_2 , яка так і не надала суду доказів введення її у фактичне володіння земельною ділянкою, а спрямовані виключно на збереження такої речі у незмінному стані, що існував на час пред`явлення позову, і тому не тягнуть для будь-кого з відповідачів додаткових прямих втрат, тоді як можливі зустрічні вимоги упущеної вигоди відповідача від обмеження у здійсненні майнових прав у з`ясованих обставинах цільового призначення земельної ділянки і припущення порушення прав позивача у форм непрямої експропріації безпосередньо від вжиття таких заходів забезпечення позову не залежать.

Враховуючи вищевиладені обставини, прохає суд задовольнити заяву про забнзпечення позову, а саме:

- накласти арешт на належну ОСОБА_2 присадибну земельну ділянку на АДРЕСА_1 , площею 0,15 га з кадастровим номером :03:055:0002;

- заборонити державним кадастровим реєстраторам вносити до Державногор земельного кадастру будь-які відомості та передавати їх органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з приводу земельної ділянки з кадастровим номером :03:055:0002;

- заборонити вчинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яких реєстраційних дій з приводу земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :03:055:0002, розташованій на АДРЕСА_1 під реєстраційним номером суб`єкта нерухомого майна 49495083.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, в тому числі попередити потенційні труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що між сторонами триває спір щодо правомірності набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:055:0002, площею 0,15 га, на якій розташоване домоволодіння, належне позивачу. Позивачем заявлена, зокрема, позовна вимога про визнання незаконною і скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

Поміж тим, відповідно до заяви про забезпечення доказів та долучених до неї доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 03.03.2023 звернулася до державного реєстратора виконкому Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, на підставі якої до Державного реєстру речових прав внесено відомості за №4 від 10.03.2023 та зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49495083.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивач, а саме арешт земельної ділянки з кадастровим номером :03:055:0002, яка на праві власності належить відповідачці ОСОБА_2 із забороною органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснювати відносно неї будь-які реєстраційні дії та забороною державним кадастровим реєстраторам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються спірної земельної ділянки, на даному етапі є обґрунтованими, співмірними із заявленими позивачем вимогами, узгоджуються з предметом позову.

З огляду на це, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та уникнення труднощів під час виконання судового рішення в разі задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чулініна Д.Г. підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст.154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт та заборона вчиняти дії може завдати збитків відповідачу ОСОБА_2 , а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чулініна Дмитра Георгійовича про забезпечення позову у цивільній справі №196/386/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі", про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним - задовольнити повністю.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:055:0002, площею 0,1500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:055:0002, площею 0,1500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та передавати їх органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, державним реєстраторам прав на нерухоме майно) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:055:0002, площею 0,1500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49495083.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Копію ухвали направити заявнику - представнику позивача адвокату Чулініну Дмитру Георгійовичу для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.Г. Костюков