ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року

м. Черкаси

справа № 710/133/23 провадження № 22-ц/821/426/22 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

представник заявника ОСОБА_2

зацікавлені особи: Шполянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області, Комунальне підприємство «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради; ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Шполянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області, Комунальне підприємство «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради; ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів належності документу та народження особи.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

01 лютого 2023 року до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява за підписом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у якій заявник просить встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці смт. Олександрівка Мар`їнського району, Донецької області, дублікату медичного свідоцтва про народження № 479 від 19 грудня 1989 року о 09 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , мешканкою Київської області Переяславського району села Єрковци дитини чоловічої статі, вагою 3 400 грамів; встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України в смт. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, матір`ю якого э ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України.

Обгрунтовуючи право на звернення із вказаною заявою в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_1 по силається на те, що вона з ОСОБА_7 з листопада 2019 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу та у них народився син, відомості про батька якого записані на підставі ст. 135 СК України. У зв`язку із відсутністю запису про народження ОСОБА_7 , останній не має можливості отримати свідоцтво про народження та паспорт громадянина України, а його мати виїхала з місця свого проживання у невідомому напрямку, разом з тим повідомила, що може прибути для проведення генетичної експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявниці.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не підтверджені повноваження звертатися до суду в інтересах ОСОБА_4 , оскільки заявник не є ані законним представником в розумінні ч. 2 ст. 4 та ст.. 59 ЦПК України, ані представником за довіреністю ОСОБА_4 .

Крім того, зазначено, що постановою КМУ від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою формою, який затверджується керівником територіального підрозділу ДМС або його заступником. Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Тому, враховуючи вищевикладене, особа має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Повертаючи заяву, суд наголосив у своїх висновках, що основною підставою для повернення заяви є відсутність повноважень представника на звернення з відповідною заявою в інтересах та від імені ОСОБА_4 , крім того зазначивши, що існує інший порядок для встановлення фактів, що просить заявниця, і лише в процесі отримання відмови можливе звернення до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 оскаржила її в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року як незаконну.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час вирішення питання про повернення заяви, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою насамперед в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_8 , який має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

ОСОБА_7 не має будь-яких документів, що посвідчують його особу та відповідно реєстраційного номера облікової карти платника податків, у нього відсутнє також свідоцтво про народження, що буде підставою для відмови ДМС у розгляді його заяви через неподання ним всіх необхідних документів та не може самостійно звернутися до суду, оскільки всі його заяви підлягатимуть залишенню без руху.

Разом з тим, він не може захистити своїх прав в інший спосіб, ніж було обрано заявницею, тому ОСОБА_1 вважає, що суд ухилився від виконання покладеного на нього завдання із захисту прав та інтересів осіб, що звертаються до суду, тому вважає, що ухвала суду про повернення заяви є незаконною та підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не повністю відповідає.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Правова мета встановлення факту, що має юридичне значення полягає у тому, щоб у судовому порядку встановити певні життєві обставини (фактичні події), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, які звернулися з відповідною заявою.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення фактів, заявниця ОСОБА_1 обґрунтовує доводи заяви тим, що вона з ОСОБА_7 з листопада 2019 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_7 не має можливості отримати свідоцтво про народження та паспорт громадянина України, оскільки його мати виїхала з місця свого проживання в невідомому напрямку. Однак, зв`язки з нею не втрачені і остання повідомила, що може прибути для проведення генетичної експертизи.

ОСОБА_1 зазначила, що метою встановлення фактів є оформлення документів, що посвідчують особу ОСОБА_7 .

Відповідно до частин четвертої, восьмої статті 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини. У разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта громадянина України.

За змістом пункту 24 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 у разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта та відповідно до законодавства, яке регулює порядок поновлення актових записів цивільного стану.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що правом на звернення до відповідних органів РАЦСу із заявою про реєстрацію факту народження дитини мають батьки дитини, опікуни чи піклувальники дитини, сама дитина після досягнення повноліття, близькі родичі або їх уповноважені представники.

У разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження батьки дитини, опікуни чи піклувальники дитини, сама дитина після досягнення повноліття, близькі родичі або їх уповноважені представники наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту народження особи в певний час.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (стаття 122 ЦПК України), а також за заявою прокурора.

В свою чергу, до суду із заявою про встановлення факту народження особи чоловічої статі, ОСОБА_6 , матір`ю якого є ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 , яка не надала доказів того, що вона є опікуном чи піклувальником, чи близьким родичем ОСОБА_7 , чи його уповноваженим представником.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, зі змісту яких вбачалося, що ОСОБА_7 особисто уповноважував ОСОБА_1 на подання відповідної заяви від його імені та на представництво інтересів в суді.

Також, суду не надано доказів того, що ОСОБА_6 , факт народження його просить встановити заявниця та ОСОБА_7 є однією й тією ж фізичною особою.

Вирішуючи питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявником не підтверджені повноваження звертатися до суду в інтересах ОСОБА_4 , оскільки вона не є ані законним представником у розумінні ч. 2 ст. 4 та ст.. 59 ЦПК України, ані представником за довіреністю.

Правильним є висновок суду в частині роз`яснення заявнику тієї обставини, що Постановою КМУ від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина.

У Пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів, територіальний підрозділ ДМС України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).

Тому, ОСОБА_4 має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне у порядку, визначеному частиною першою статті 10 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Разом з тим, правильно встановивши обставини справи та дійшовши вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не має повноважень на звернення до суду з відповідною заявою, суд першої інстанції помилково застосував положення п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, яка регулює правові підстави повернення заяв, поданих до суду прокурором, або іншій особі, якій законом надано право звертатися дол. суду в інтересах інших осіб та не звернув уваги, що статтею 257 ЦПК України врегульовано обов`язок суду залишати такі заяви без розгляду.

Так, під час розгляду справи № 759/16009/20 про встановлення факту народження повнолітньої особи, в якої немає жодного документу, що посвідчує його особу та обставини справи являються аналогічними обставинам справи № 710/133/23, що є предметом перегляду суду апеляційної інстанції, суди апеляційної та касаційної інстанції дійшли висновку про правомірність постановленого висновку про залишення відповідної заяви без розгляду із застосуванням положень статті 257 ЦПК України.

Суди під час розгляду справи № 759/16009/20 зазначили, що відповдіно до роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (ст. 122 ЦПК), а також за заявою прокурора. В інших випадках, необхідно застосовувати аналогію закону, що підлягає регулюванню вирішення питання щодо позовних заяв та залишати заяви про встановлення таких фактів без розгляду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

З матеріалів поданої заяви вбачається, що вона подана представником ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 .

Однак, оскільки ОСОБА_4 не уповноважував ОСОБА_1 чи будь-кого іншого на звернення до суду з відповідною заявою, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд ухилився від виконання покладеного на нього завдання із захисту прав та інтересів заявника та не застосував Стратегію щодо правового захисту ромів, схвалену Указом Президента України від 08 квітня 2013 року № 201/2013 були предметом дослідження апеляційного суду, однак визнані судом апеляційної інстанції такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність у заявника права на звернення до суду з відповідною заявою від імені та в інтересах ОСОБА_4 .

При цьому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства та не застосування тієї норми закону, що підлягала застосуванню в даному випадку.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Шполянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області, Комунальне підприємство «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради; ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів належності документу та народження особи залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 березня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко