Справа № 355/1885/19
Провадження № 2/355/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

за участі секретаря Котенко Л.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання розписки безгрошовою (недійсною), визнання договору позики, та договору підряду недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Договір позики №12, нібито укладений 05 травня 2012 року між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , а також Договір підряду №27 нібито укладений 05.05.2012 року між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони є недійсними, а саме підробленими, оскільки ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_4 оспорюваного Договору 1 не підписували, як і Оспорюваного Договору 2 не підписував ОСОБА_4 , а за своєю суттю Оспорювані Договори 1 та 2 вводять сторону Позивачів в оману стороною Відповідача щодо обставин, які мають істотне значення. Також, розписка від 05.05.2012 року є безгрошовою, підписи в ній, як від імені ОСОБА_4 так і від імені ОСОБА_1 є підробленими, а сам по собі правочин має всі ознаки нікчемності.

У зв`язку з вищевикладеним позивачі просили суд:

А) Позовні вимоги ОСОБА_4 :

1. Визнати недійсним з моменту укладення (складання) Договір позики №12 нібито кладений 05 травня 2012 року між ОСОБА_5 з однієї сторони з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з іншої сторони.

2. Визнати недійсним з моменту укладення (складання) Договір підряду (мовою оригіналу Договор подряда) №27 нібито укладений 05.05.2012 року між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони.

3. Визнати розписку від 05.05.2012 року, текст якої роздрукований на принтері на якій знаходяться підписи виконані від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_1 безгрошовою (недійсною).

Б) Позовні вимоги ОСОБА_1 :

1. Визнати недійсним з моменту укладення (складання) Договір позики №12, нібито укладений 05 травня 2012 року між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з іншої сторони.

2. Визнати розписку від 05.05.2012 року, текст якої роздрукований на принтері на якій знаходяться підписи виконані від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_1 безгрошовою (недійсною).

Разом з позовною заявою позивачі просили суд витребувати у відповідача документи, викликати його в судове засідання для допитати по суті справи, провести у справі судову почеркознавчу експертизу.

28.12.2019 Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2019 не відбулось призначення судді через недостатню кількість суддів для здійснення розподілу.

02.01.2020 від позивачів надійшла заява про передачу даної справи до Березанського, Бориспільського чи Броварського суду.

02.01.2020 листом Баришівського районного суду Київської області за підписом голови суду Лисюка О.Д. за вих.№10/20-Вих було відмовлено передавати справу на розгляд до іншого суду, оскільки відсутні підстави, які передбачені ст. 31 ЦПК України.

03.01.2020 Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Коваленку К.В.

13.01.2020 ухвалою суду залишено без руху позовну заяву.

27.01.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків.

05.02.2020 до суду надійшла заява про відвід судді Коваленка К.В.

18.02.2020 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області надійшло підтвердження місця реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

20.02.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

17.03.2020 та 18.02.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.04.2020 від позивачів надійшла заява про видачі копії ухвали про відкриття провадження у справі.

08.05.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13.05.2020 від позивачів надійшла заява про відкладення розгляду справи.

27.05.2020 від представника відповідача надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву.

03.06.2020 від відповідача надійшов відзив по справі.

22.06.2020 від позивачів надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у Київського апеляційного суду у справі №753/13140/17 оригінал Договору позики №12, укладеного 05 травня 2012, та розписки від 05.05.2012.

08.07.2020 від позивачів надійшла відповідь на відзив.

12.08.2020 від відповідачів надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи завіреної копії висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №15995?15997/19-32/21823/21824/19-32 від 08.08.2019 на 16 аркушах.

05.11.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

15.01.2021 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про відвід судді Коваленку К.В.

10.03.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу договору підряду №27 від 05.05.2012.

20.04.2021 від представника відповідача надійшли письмові пояснення щодо наявності в матеріалах справи не завіреного висновку експерта.

03.03.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про витребування доказів в Київському апеляційному суді у справі №753/13140/17 оригінал Договору позики №12, укладеного 05 травня 2012, та розписки від 05.05.2012.

У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_6 від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 507 від 05.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С.

Ухвалою суду від 01.10.2021 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С., відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

08.12.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу Договору позики №12 від 05.05.2012, підписаний між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та оригінал розписки від 05.05.2012.

19.01.2022 позивачів надійшло клопотання про призначення експертизи.

19.01.2022 ухвалою суду залишено без розгляду клопотання позивачів про проведення судової експертизи.

23.01.2022 від позивачів надійшла заява про видачу позивачам з матеріалів справи оригінал Договору позики №12 від 05.05.2012 та розписки від 05.05.2012.

31.01.2023 листом судді Баришівського районного суду Київської області Червонописького В.С. було відмовлено позивачам у вилученні з матеріалів справи доказів.

05.08.2022 від позивачів надійшла заява про виклик відповідача в судове засідання та зобов`язання надання відповіді на питання.

05.08.2022 від позивачів надійшло клопотання про повернення справи у підготовче провадження.

05.08.2022 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення експертизи.

21.09.2022 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Київського апеляційного суду від 08.09.2022.

07.12.2022 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.01.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи через погане самопочуття.

11.01.2023 ухвалою суду Клопотання ОСОБА_1 про повернення справи у підготовче провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання розписки безгрошовою (недійсною), визнання договору позики, та договору підряду недійсними, залишено без розгляду.

11.01.2023 ухвалою суду ОСОБА_1 про виклик відповідача ОСОБА_5 у справі №355/1885/19 від 05.08.2022 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання розписки безгрошовою (недійсною), визнання договору позики, та договору підряду недійсними, залишено без розгляду.

18.01.2023 позивачами подано заяву про відвід судді Червонопиському В.С. та заяву про надання дозволу на трансляцію судових засідань щодо розгляду відводу судді.

27.01.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на трансляцію судових засідань щодо розгляду відводу заявленого судді Червонопиському В.С.

27.01.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про відвід судді Червонопиському В.С. Справу передано до канцелярії Баришівського районного суду Київської області для визначення іншого судді у порядку частини першої статті 33 ЦПК України для вирішення питання про відвід головуючому судді Червонопиському В.С.

27.01.2023 Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд заяви про відвід судді Червонопиському В.С. передано судді Чальцевій Т.В.

14.02.2023 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді Червонописького В.С.

Матеріалами справи встановлено наступне.

05.05.2012 року між ОСОБА_5 (позикодавець) та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 було укладено Договір позики №12, відповідно до п. 1 якого Позикодавець надає Позичальнику у власність кошти у сумі 557 000,00 гривень або 69 192 доларів за курсом 08.05 за 1 долар, а Позичальник зобов`язується у строк до 31.12.2016 року, у порядку та на умовах, передбачених цим договором, повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів 557 000,00 гривень або 69 192 доларів за курсом 08.05 за 1 долар. Позичальник може повернути Позикодавцеві дану суму у грошовому виразі, або, за домовленістю сторін, здійснити розрахунок з Позикодавцем у натуральній формі, тобто виконання робіт, у відповідності до Актів виконаних робіт.

Передача коштів за Договором позики №12 підтверджується розпискою від 05.05.2012. Сума коштів, яка передавалась у борг, становить 557 000,00 грн. або 69 192 доларів за курсом 08,05 за один долар.

Пунктом 1 Договору позики №12 встановлено строк повернення коштів до 31.12.2016.

Поручителем за Договором позики №12 виступила позивач 2 ОСОБА_1 .

В строк, встановлений пунктом 1 Договору позики №12 від 05.05.2012 року, позивачі кошти ОСОБА_5 не повернули.

В червні 2017 року ОСОБА_5 на адресу позивача 1 та позивача 2 були направлені вимоги про необхідність повернути кошти, отримані за Договором позики №12 від 05.05.2012 року.

Відповідні вимоги були проігноровані позивачами 1 та 2, з огляду на що ОСОБА_5 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13.12.2017 року у справі №753/13140/17 позов ОСОБА_5 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення коштів за невиконання грошового зобов`язання задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 647 133 (шістсот сорок сім тисяч сто тридцять три) грн. 62 коп. заборгованості.

19.06.2018 постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Єрмаковою Оленою Анатоліївною відкрито виконавче провадження №56521286.

В жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26.11.2018 року у справі №753/21459/18 у задоволенні заяви ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м, Києва від 13 грудня 2017 року відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивачі звернулися до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 3.12.2017 року у справі №753/13140/17.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2019 р. клопотання представника ОСОБА_4 про призначення у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення коштів за невиконання грошового зобов`язання судово-почеркознавчої експертизи задоволено; призначено по праві судово-почеркознавчу експертизу.

08,08.2019 судовими експертами КНДІСЕ МЮ України Л.Р. Полтавською, ОСОБА_8 та І.М. Тарасюк було проведено судово-почеркознавчу експертизу в справі №753/13140/18.

У висновку експертизи експерт ОСОБА_9 вказав, що підписи від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , що містяться в договорі позики №12 від 15.05.2012 та розписці від 05.05.2012, - виконані рукописним способом (кульковою(ими) ручкою(ами)) без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

У висновку експертизи експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вказали, що підписи від імені ОСОБА_1 у договорі позики №12 від 05.05.2012 у графі

«Позичальник» ОСОБА_4 ______підпис» та розписці від 05.05.2012 у графі

« ОСОБА_4 , _____ підпис», - виконані самим ОСОБА_4 .

Підписи від імені ОСОБА_1 у договорі позики №12 від 05.05.2012 у графі «Поручитель» ОСОБА_1 _____ підпис» та розписці від 05.05.2012 у графі «Господаренко Г.В.______підпис», виконані самою ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять завірену Київським апеляційним судом копію судово-почеркознавчої експертизи №15995?15997/19-32/21823/21824/19-32 від 08.08.2019 у справі №753/13140/18.

Постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2022 у справі №753/13140/17 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13.12.2017 скасовано в частині стягнення коштів за договором фінансової допомоги від 1 травня 2012 року про стягнення боргу у сумі 30 000,00 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в позові в цій частині.

Таким чином, заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №753/13140/18 залишилось в силі в частині стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 557 000,00 грн. за Договором позики №12 від 05.05.2012 та розпискою від 05.05.2012, 34 801,57 грн. інфляційні збитки, 25 332,05 грн. відсотки за користування грошовими коштами.

У своїй позовній заяві позивачі зазначають, що оскаржувані Договір позики №12, Договір підряду №27 та розписка не відповідають їх внутрішній волі, не відображають дійсних обставин подій, кошти за вказаними договорами позивачам не передавались. Позивачі не складали та не підписували Договір позики №12, Договір підряду №27 та розписку. У той період часу, коли були складені та підписані вказані договори, ОСОБА_4 за усною домовленістю з ОСОБА_5 виконував оплатні ремонтні роботи об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виконання ремонтних робіт, як зазначають позивачі, на прохання ОСОБА_5 підписували деякі документи, але відповідач їх запевняв що ці документи необхідні для звітування перед його дружиною.

Позивачі, стверджуючи що їх підписи на Договорі позики №12, Договорі підряду №27 та розписці підроблені, кошти за вказаними документи вони не отримували, просили суд визнати Договір позики №12 та Договір підряду №27 недійсними з моменту укладення, а розписку від 05.05.2012 безгрошовою (недійсною).

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем була надана боргова розписка.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1стаття 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, це закріплено в положеннях ст. 629 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч.1ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно із ст. ч.1 ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Проаналізувавши надані сторонами письмові докази, зокрема спірну боргову розписку та договори, надавши їм належну правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень чинного законодавства, врахувавши висновок судово-почеркознавчої експертизи №15995?15997/19-32/21823/21824/19-32 від 08.08.2019 у справі №753/13140/18, суд дійшов обґрунтованого висновку про укладення між сторонами Договору позики №12 від 05.05.2012, Договору підряду №27 від 05.05.2012 та розписки від 05.05.2012, та виникнення у позивачів заборгованості за вказаними договорами, у зв`язку з їх невиконанням. Вказане підтверджується заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №753/13140/18, яке постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2022 залишилось в силі в частині стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 557 000,00 грн. за Договором позики №12 від 05.05.2012 та розпискою від 05.05.2012, 34 801,57 грн. інфляційні збитки, 25 332,05 грн. відсотки за користування грошовими коштами.

Згідно зі ст. 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 559/2587/19, провадження № 61-1059св22.

Доводи позовної заяви про безгрошовості розписки від 05.05.2012 не заслуговують на увагу, оскільки Договір позики №12 від 05.05.2012 укладений у письмовій формі, тому рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях позивачів про те, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця або одержані у меншому розмірі, ніж встановлено договором.

Як було вказано, при встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Проте, означене положення має місце лише у тому випадку, якщо договір був підписаний між сторонами, але не відбулася фактична передача грошей.

Відповідно до статей 229 - 233 Цивільного кодексу України правочин, здійснений під впливом помилки, обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представником однієї сторони з іншою стороною або внаслідок збігу тяжких обставин (кабальний правочин), є оспорюваним та може бути визнаний судом недійсним.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, усі доводи позивачів зводяться до переоцінки доказів та до незгоди позивачів з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі №753/13140/18 стосовно стягнення заборгованості з позивачів за Договором позики №12 від 05.05.2012 та розпискою від 05.05.2012. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст. 203, 215, 216, 1046, 1047, 1051, 1052 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-84, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання розписки безгрошовою (недійсною), визнання договору позики, та договору підряду недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2023.

Суддя В.Червонописький