Провадження № 2/161/141/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що з 07.10.2016 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2020 було розірвано. У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2021 ухвалено стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

20.10.2021 Першим ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрите виконавче провадження № 67183940 щодо примусового стягнення з позивача в користь відповідача аліментів.

Зазначає, що він регулярно сплачував грошові кошти на утримання сина після розірвання шлюбу, проте з лютого 2021 через отриману травму він не мав можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки значні кошти витратив на лікування та реабілітацію. Також, на його утриманні перебуває донька від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його мати ОСОБА_7 , яка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпусті по догляду за сином.

Відтак, вважає, що його матеріальне становище значно змінилося від часу, коли було ухвалено рішення суду про стягнення аліментів, а тому у нього немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Посилаючись на викладене, просить суд, зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2021 в цивільній справі № 161/802/21 та стягувати з нього на користь відповідача, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 19.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк, до суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала та просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач позовних вимог не визнала та просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріли справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до положень, що містяться у частинах 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями180,181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2021 ухвалено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.07-08).

20.10.2021 Першим ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрите виконавче провадження № 67183940 щодо примусового стягнення з позивача в користь відповідача аліментів.

П.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, позивач, як платник аліментів в позовній заяві, як на підставу такого зменшення відповідно до ст.192 СК України, покликався на зміну сімейного стану та погіршення матеріального становища.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 (а.с. 09, 10).

Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває цивільна дружина ОСОБА_7 , суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Крім цього, мотивуючи необхідність у зменшенні розміру аліментів позивач зазначає, що наразі не працевлаштований та не отримує дохід у зв`язку з винесенням постанов державного виконавця про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами, оскільки він працював на посаді водія. Однак, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утриманих податків станом на 28.11.2022, остання відома інформація про доходи ОСОБА_3 датується 2 кварталом 2022 року та не відображає дійсного стану на 2023 рік.

Таким чином, позивачем не доведено погіршення його матеріального стану.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що розмір стягуваних аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не погіршує матеріального становища інших дітей позивача та інших членів його сім`ї.

Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу також своєму малолітньому сину від іншого шлюбу, який її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Факт народження у платника аліментів другої дитини та виникнення законного обов`язку щодо її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання інших дітей. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 3 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує їх при вирішенні даного спору.

Разом з тим, позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження погіршення матеріального стану.

Враховуючи наведене, зважаючи на стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір прожиткового мінімуму для дитини його віку, особу позивача, як платника аліментів, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати сина, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дитини, його рівню життя, погіршать його матеріальне становище, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, враховуючи встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 89, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 88, 180-184, 191,192 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта