Справа № 192/545/23
Провадження № 2-з/192/6/23
У Х В А Л А

31 березня 2023 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н. О., ознайомившись з заявою про забезпечення позову, поданою ОСОБА_1 у справі за позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину та Договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішень державного реєстратора, витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину та Договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішень державного реєстратора, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, згідно якої позивачка просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :05:003:0060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_3 шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії державним реєстраторам, органам нотаріату у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом або іншого виду зміни власника земельної ділянки.

Також позивачка просить суд заборонити ОСОБА_3 та іншим особам здійснювати будь-які будівельні роботи, у тому числі встановлювати або зносити паркан на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:003:0060.

Відповідно до положень ст. 153, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснювався без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, суддя вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Пунктом 4 постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом з тим позивачка ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не зазначила обставини, які вказують на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

До заяви про забезпечення позову позивачкою не додано будь-яких доказів, які могли б свідчити про вжиття відповідачами дій, що спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна земельної ділянки, або на вчинення будь-яких дій з ним, в тому числі і щодо реєстрації (перереєстрації), яка пов`язана з відчуженням, зміною, поділом, або іншого виду зміною власника земельної ділянки.

Суддя вважає, що у заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування як в частині підстав для забезпечення позову, так і в частині необхідності їх застосування, оскільки позивачкою не доведено вжиття відповідачами таких дій, які могли б свідчити про відчуження спірного майна та не доведена наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а заходи, які ОСОБА_1 просить вжити, не пов`язані з суб`єктивними правами позивачки на предмет спору.

Окрім цього, суддя зазначає, що предметом віндикаційного позову, який пред`явлено до відповідачів, є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Отже, заявлення такої вимоги неволодіючим власником презюмує перебування майна, що є предметом спору у фактичному володінні відповідача за позовом і правомірність такого володіння не спростована, допоки спір про право між сторонами не буде вирішений судом.

Враховуючи зазначене, суддя дійшов висновку про передчасність вимоги позивачки про забезпечення позову.

Крім того, з оглянутого суддею відеозапису, який додано до заяви про забезпечення позову, не зрозумілим є коли він (запис) відбувався, оскільки відсутня дата зйомки, де саме відбувалася така зйомка, оскільки не вказано адресу, а також не відомо які особи зображені на відео.

У зв`язку з зазначеним суддя позбавлений можливості перевірити наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, зазначене свідчить про те, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданого до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину та Договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішень державного реєстратора, витребування майна з чужого незаконного володіння

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 31 березня 2023 року.

Суддя Н.О.Щербина