Справа № 757/3090/23-ц
Провадження № 4-с/761/103/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Матвєєвої Ю.О.

за участю секретаря Каніковського Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник заявника із скаргою про визнання неправомірною бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І., що виражається у не знятті арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В. від 11.12.2013 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, реєстраційний номер обтяження 3887219, на майно ОСОБА_1 та зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк C.B. від 11.12.2013 року у виконавчому провадженні № 41187085, реєстраційний номер обтяження 3887219.

В обґрунтування скарги посилався на те, що в рамках вказаного виконавчого провадження № 41187085 старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В. винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 11.12.2013 року. На підставі якої було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

11.12.2015 року на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження, копію постанови та оригінал виконавчого документа передано до ВДВС Обухівського РУЮ. Станом на 25.10.2022 року матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 знищені закінченням строку зберігання, відповідно до Наказу Мінюсту №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Починаючи з грудня 2015р. державному виконавцю були відомі підстави для скасування арешту майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , але незважаючи на це державним виконавцем було проігноровано приписи ч.ч.1,2 ст. ЗУ «Про виконавче провадження», позбавляючи власника права розпоряджатися майном, належним заявнику на праві приватної власності у зв`язку з чим скаржник звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.03.2023 р. відкрито провадження та призначено до розгляду.

20.03.2023 року від представника позивача надійшла заява про уточнення вимог, викладених у скарзі на бездіяльність начальника Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Скаржник та його представник до судового засідання не з`явилася, але надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, скаргу підтримують.

Представник Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи подану представником скаржника заяву та положення ст.ст.211,223,247,450 ЦПК України, судом було ухвалено про подальший розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2/761/994/2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплосервіс Київ» заборгованості в розмірі 361 228,08 грн. В рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 від 11.12.2013 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно повідомлення державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Нагайчук М. від 16.03.2023 року № 4, виконавче провадження № 41187085 завершено, що підтверджується Постановою про закінчення виконавчого провадження 11.12.2015 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» копію постанови та оригінал виконавчого документа передано до ВДВС Обухівського РУЮ для подальшого виконання. Жодних стягнень Відділом не проводилось.

На теперішній час, архівні матеріали виконавчого провадження № 41187085 знищені за закінченням строку зберігання, відповідно до Наказу Мінюста № 1829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». Термін зберігання завершених виконавчих проваджень складає 3 роки.

Станом на 16.03.2023 року виконавчий документ до Відділу повторно не пред`являвся.

Відповідно до відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на нерухоме майно ОСОБА_1 від 16.01.2023 року №320256643 на нерухомому майні ОСОБА_1 досі знаходяться обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна, який накладений був накладений постановою про арешт майна у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 11.12.2013 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №0 від 03.10.2022 року вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Накладений арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно за відсутності виконавчого провадження, в межах якого він накладався, є порушенням прав останнього, як власника нерухомого майна, вільно розпоряджатися належним йому майном.

Згідно п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Отже, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови, відділ ДВС завершуючи вищевказане виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 повинен був зняти арешт при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте цього зроблено не було.

Аналогічні положення містилися і в ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинний на момент винесення виконавцем 11.12.2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю: іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову або витрат запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

02.06.2016року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII.

Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, на сьогодні все нерухоме майно ОСОБА_1 перебуває під забороною відчуження (арештом) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.12.2013 року, виданої ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме, що порушує право особи на розпорядження своїм власним майно у визначений законом спосіб.

Стаття 41 Конституції України, регламентує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Отже, судом беззаперечно установлено, що дане виконавче провадження було завершено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» Надати детальну інформацію відносно виконавчого провадження та надати матеріали являється неможливим у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання, переданих на зберігання становить 3 роки.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача. Суд бере до уваги, що особа є стороною виконавчого провадження, а тому має право звернутись із скаргою на дії, бездіяльність або рішення виконавця в рамках даного виконавчого провадження. Під час здійснення даного виконавчого провадження на майно особи як боржника було накладено арешт, який не був скасований після завершення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів стягувачу без виконання. Факт обтяження власності особи є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому на думку суду, є підставою для задоволення скарги.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками (Постанова ВП ВС від 06.04.2021, справа № 910/10011/19).

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи вище викладені, суд приходиться до висновку, що скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконавче провадження», статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І., що виражається у не знятті арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В. від 11.12.2013 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, реєстраційний номер обтяження 3887219, на майно ОСОБА_1 .

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк C.B. від 11.12.2013 року у виконавчому провадженні № 41187085, реєстраційний номер обтяження 3887219.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

27 березня 2023 року