Справа № 639/6922/22
Провадження № 2/639/261/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року

Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

представника позивача - Князєва В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Акпері Вусала Іншаллах огли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про зобов`язання повернення коштів, набутих без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» та просить зобов`язати відповідача повернути позивачу 96965 долларів США, що були набуті без достатньої правової підстави, та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 07.06.2007 року між позивачем та Банком «Фінанси та кредит» було укладено Кредитний договір №143/06-Ф. З п. 2.1. Кредитного договору вбачається, що Банк надає позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності ресурси у сумі 60 000 доларів США з оплатою по процентній ставці - 11,5% річних.

Згідно п. 7.3. Кредитний договір діє до повного виконання позивачем своїх зобов`язань по ньому. Таким чином правовідносини сторін не припинилися.

З п.2.2. Кредитного договору вбачається, що для обліку наданих кредитних ресурсів банк відкриває позивачу позичковий (кредитний) рахунок № НОМЕР_1 .

З п.3.1. Кредитного договору вбачається, що видача кредитних ресурсів за цим договором доводиться на підставі письмової заяви позивача за погодженням банку.

З п.3.2 Кредитного договору вбачається, що позивач зобов`язався повернути кредитні ресурси шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Тобто, виходить, що відповідач зобов`язався зарахувати на позичковий (кредитний) рахунок позивача № НОМЕР_1 кредит у розмірі 60 000 доларів США, а позивач зобов`язується здійснювати погашення позичкової заборгованості шляхом нарахування щомісяця на свій позичковий (кредитний) рахунок 334 долара США. Стало бути, позивач повертає кредитні кошти, а відповідач зараховує ці повернуті кошти в доларах США на рахунок № НОМЕР_1 , оскільки цей рахунок і є позичковим ( кредитним) рахунком.

З п. 4.1. і 4.3. Кредитного договору вбачається, що позивач зобов`язаний сплачувати проценти в доларах США за користування кредитом шляхом зарахування відповідної суми а рахунок процентів - № 0/1206.

З п. 4.7. Кредитного договору вбачається, що позивач щомісяця зобов`язаний планувати комісійну винагороду у розмірі 484,8 грн. за надання кредитних ресурсів шляхом зарахування відповідної суми на рахунок - № НОМЕР_2 .

З грошових квитанцій, які відповідач надав позивач, вбачається, що з 07.06.2007 року позивач заплатив відповідачу 96 965 доларів США.

Але, згідно квитанцій, які відповідач надавав позивачу по кожному платежу, та з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 виходить, що повернуті кредитні гроші через рахунок «Каса» № НОМЕР_4 зараховувалися не на позичковий (кредитний) рахунок № НОМЕР_3 , а на рахунок НОМЕР_5 , який не є рахунком позивача, а є рахунком відповідача. Тобто, виходить, що позивач перераховував відповідачу долари США не на свій позичковий (кредитний) рахунок, як було передбачене договором (п. 3.2. Договору кредиту), а на рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Разом із позовною заяву представником позивача було надано клопотання про витребування доказів, а саме він просив суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент»:

-Виписку від 17.08.2016 року з позичкового (кредитного) рахунку № НОМЕР_3 ,

-Виписку від 17.08.2016 року з рахунку № НОМЕР_6 , зроблена згідно вимог п.4.1 - 5,6 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» (Постанова НБУ № 254 від 18.06.2003 року).

-Виписку від 17.08.2016 року з рахунку № НОМЕР_7 ,

-Меморіальний валютний ордер від 07.06.2007 року.

-Протокол засідання кредитного комітету Відповідача, де приймалося рішення про надання Позивачу - фізичній особі кредиту у доларах США.

Заявка Позивача на видачу готівки в доларах США

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2021 року задоволені клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів відмовлено.

28 грудня 2021 року через канцелярію суду представником відповідач ТОВ «ФК «Есаймент» адвокатом Борисенком М.О. надано відзив на позовну заяву. Відповідач не заперечує що 07 червня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «Банк «Фінаси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Ця обставина встановлена у рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2017 року у справі №639/6487/15-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відповідно до якого, крім іншого, вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором №143/06-Ф від 07.06.2007 року в розмірі 1 161976,14 грн.. 12 травня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова постановив ухвалу, відповідно до якої вирішив змінити стягувача у виконавчих провадженнях з примусового викнання виконавчих листів виданих у цивільній справі №639/6487/15-ц на виконання рішення від 21.08.2017 з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «ФК «Есаймент».

Слід прийняти до уваги те, що виходячи із наданих позивачем документів, зокрема виписок, вбачається, що внесені позивачем на рахунок АТ «Банк «Фінанси та кредит» грошові кошти були зараховані у рахунок погашенні кредитної заборгованості за договором №143/06-Ф від 07.06.2007 року. За таких умов, будь-які посилання позивача на порушення банком будь-яких інструкцій або правил не вказують на безпідставність отримання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошових коштів від ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що підстава отримання грошових коштів, якою є кредитний договір 143/06-Ф від 07.06.2007 року, існувала станом на момент отримання АТ «Банк «Фінанси та кредит» від ОСОБА_1 грошових коштів, та існує на поточний момент, оскільки зазначений договір є чинним та не скасованим повністю або частково, норми зазначеної статті не можуть бути застосовані до правовідносин, що склалися між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Таким чином, вимоги позову ОСОБА_1 про зобов`язання повернути грошові кошти, як такі, що набуті без достатньої правової підстави, є необґрунтованими. Додатково, звертає увагу на те, що ТОВ «ФК «Есаймент» взагалі не здійснювало операцій за рахунками позивача та не отримувало від нього грошових коштів, про які стверджує позивач. ТОВ «ФК «Есаймент» набуло від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» права вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги 06.12.2019.

Разом з тим, існують преюдиційні факти, які викладені у рішенні Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 серпня 2017 року у справі № 639/6487/15-ц, що вказують на правомірність отримання AT «Банк «Фінанси та Кредит» від ОСОБА_1 грошових коштів. З огляду на таке, вимоги позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Есаймент» є безпідставними.

Операції банку, на які посилається ОСОБА_1 у своєму позові були здійснені у 2007 році. З огляду на таке, ТОВ «ФК «Есаймент» просить застосувати позовну давність до вимог позову та вімовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Хароква від 21 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі. Призначити справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_4 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилався на обставини які викладені у позовній заяві. Зазначив, що позивач здійснював повернення грошових коштів за кредитним договором з дня укладання кредитного договору до 2014 року. Курс гривні по відношенню к долару США за той час значно збільшився, тому відповідач фактично витрачав значно більше коштів в національній валюті для повернення боргу в іноземній валюті.

Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду відзив та просив розглянути справу без його участі.

Також в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просив долучити до матеріалів справи письмові докази, а саме копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №143/06-Ф від 07.06.2007, яки тримані ним у справі № 639/6487/15-ц.

У судовому засіданні судом розглянуто клопотання представника позивач про долучення письмових доказів, судом не виходячи до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, оскільки надані докази були предметом дослідження у справі № 639/6487/15-ц, за наслідком розгляду якої ухвалено рішення та надана їм оцінка.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 07 червня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №143/06-Ф, відповідно до якого Банк надає позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності ресурси у сумі 60 000 доларів США з оплатою по процентній ставці - 11,5% річних. Згідно з п. 4.1 Кредитного договору позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 11,50% річних. Нарахування процентів проводиться по методу «факт»/360 за кожний день користування кредитними ресурсами (п. 4.2. Кредитного договору). Пунктом 4.3. Кредитного договору передбачено що, позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, згідно графіка зниження розміру заборгованості (а.с. 9-13).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2017 року у справі №639/6487/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» суму заборгованості за кредитним Договором №143/06-Ф від 07.06.2007 року в розмірі 1 161 976, 14 грн. (один мільйон сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість гривень 14 копійок). Стягнуто ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з кожного окремо, на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» судовий збір по 1827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» витрати пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

У вказаній справі, судом встановлено, що 07 червня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №143/06-Ф. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки № 07/06-1 від 07.06.2008 року.

01.08.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 1 про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого сторони погодили збільшити розмір процентів за користування кредитними ресурсами з 11,50 (одинадцять цілих п`ятдесят сотих) до 12,20 (дванадцять цілих двадцять сотих) процентів річних та внести відповідні зміни до п. 2.1. та п.4.1. Кредитного договору. Всі інші умови кредитного договору не змінилися і сторони підтвердили по ним свої зобов`язання.

Виконання кредитних і супровідних зобов`язань відповідача ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» забезпечується порукою ОСОБА_3 , відповідно до укладеного з Позивачем Договору поруки № П-143/06-Ф від 07 червня 2007 року. Виходячи з п. 1.1. Договору поруки, поручитель зобов`язуються перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором № 143/06-Ф від 07.06.2007 р., укладеним між кредитором та Боржником, відповідно до якого боржникові надано кредит у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США з оплатою по процентній ставці 11,50 (одинадцять цілих п`ятдесят сотих) процентів річних.

01.08.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір № 1 про внесення змін до Договору поруки. Відповідно до якого сторони погодили збільшити розмір процентів за користування кредитними ресурсами до 12,20 (дванадцять цілих двадцять сотих) процентів річних та внести відповідні зміни до п. 1.1. Договору поруки. Всі інші умови кредитного договору не змінилися і сторони підтвердили по ним свої зобов`язання Відповідно до п 3.2. Кредитного договору позичальник зобов`язався повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим Договором, до 07 червня 2022 року.

Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. Позичальник зобов`язався щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 334,00 доларів США, згідно Графіка зниження розміру заборгованості.

Станом на 08.04.2015 р. заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 143/06-Ф від 07.06.2007 за курсом НБУ (1 дол. США = 23,506 грн.) становить 1 161 976,14 грн. (один мільйон сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість грн. 14 коп.), з яких:

- 22 922,86 дол. США (двадцять дві тисячі дев`ятсот двадцять два дол. США 86 центів), що в еквіваленті по курсу НБУ становить 679 860,75 грн. (шістсот сімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят грн. 75 коп.) сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту;

- 4 008,00 дол. США (чотири тисячі вісім дол. США 00 центів), що в еквіваленті по курсу НБУ становить 94 212,05 грн. (дев`яносто чотири тисячі двісті дванадцять грн. 05 коп.) сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту;

- 435,24 дол. США (чотириста тридцять п`ять дол. США 24 центи), що в еквіваленті по курсу НБУ становить 10 230,75 грн. (десять тисяч двісті тридцять грн. 75 коп.) - сума строкової заборгованості по відсоткам;

- 4 074,61 дол. США (чотири тисячі сімдесят чотири дол. США 61 цент), що в еквіваленті по курсу НБУ становить 95 777,78 грн. (дев`яносто п`ять тисяч сімсот сімдесят сім грн. 78 коп.) - сума простроченої заборгованості по відсоткам;

- 484,80 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 80 коп.) - сума строкової заборгованості по щомісячній комісії;

- 5 817,60 грн. (п`ять тисяч вісімсот сімнадцять грн. 60 коп.) - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії;

- 275 592,41 грн. (двісті сімдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві грн. 41 коп.) - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії, що підтверджується Розрахунком загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 143/06-Ф від 07.06.2007р. і іноземній валюті, що підлягає до сплати боржником ОСОБА_1 за період з 07.06.2007 р. по 08.04.2015 р.

Рішення суду було ухвалено після скасування заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року, яким позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Слобожанського Регіонального Департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Під час розгляду справи, після скасування заочного рішення, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будь яких доказів на спростування вимог банку не надали.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі №639/6487/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі №639/6487/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» суму заборгованості за кредитним Договором №143/06-Ф від 07.06.2007 року в розмірі 1 161 976, 14 грн. (один мільйон сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість гривень 14 копійок) та стягнуто ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з кожного окремо, на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» судовий збір по 1827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок), боржником за яким є ОСОБА_1 , вказавши в якості стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», (код ЄРДПОУ 39114866, місцезнаходження: м. Київ, Солом`янська площа, б. 2, оф. 701).

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі №639/6487/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» суму заборгованості за кредитним Договором №143/06-Ф від 07.06.2007 року в розмірі 1 161 976, 14 грн. (один мільйон сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість гривень 14 копійок); стягнуто ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з кожного окремо, на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» судовий збір по 1827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок) та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» витрати пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок), боржником за яким є ОСОБА_3 , вказавши в якості стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», (код ЄРДПОУ 39114866, місцезнаходження: м. Київ, Солом`янська площа, б. 2, оф. 701).У задоволені іншої частини відмовлено.

В ухвалі встановлено, що 06 листопада 2019 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Есаймент» укладені Договір про відступлення прав вимоги від 06.12.2019 р. та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019 р., відповідно до яких АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «Есаймент», права вимоги, що належали АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №143/06-Ф від 07.06.2007 року та укладеними на його забезпечення договорами, зокрема договором поруки укладеним із ОСОБА_3 (а.с. 14-17).

Частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка, набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, у наслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 січня 2013 року у справі № 5006/18/13/2012, від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, від 25 лютого 2015 року у справі № 3-11гс15, від 25 березня 2015 року у справі № 3-5гс15, від 03 червня 2015 року у справі № 6-100цс15, від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15, від 07 червня 2017 року у справі № 923/1233/15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18).

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 726/707/16-ц (провадження № 61-12155св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц (провадження № 61-15428св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 522/19690/18 (провадження № 61-15125св19).

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивачем було отримано кредит та не спростований факт наявності заборгованості, що підтверджується рішенням суду, яке набрало чинності, та не було надано жодних доказів, які б підтверджували факт набутого без достатньої правової підстави майна відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Акпері Вусала Іншаллах огли необгрунтовані.

Звертаючись до суду з позовом, відповідачем визначено ТОВ «ФК «Есаймент», яким подано відзив, який надіслано позивачу, з посиланням на безпідставне визначення товариства в особі відповідача, оскільки товариство набуло право вимоги за кредитним договором, правовідносини за яким підтверджені рішенням суду. Будь яких дій щодо видачі та отримання від позивача грошових коштів не здійснювались.

Відповіді на відзив не було подано, під час підготовчого судового засідання, представники позивача адвокати Князєв В.О. та Мозгова О.А. ознайомлювались з матеріалами справи, проте щодо заяв про визначення належного відповідача не надано.

Враховуючи вимоги законодавства, судову практику, наявність рішення суду щодо вирішення спору між позивачем та кредитором АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором, яке набрало законної сили, визначення позивачем неналежного відповідача, судвідмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 49, 81, 89, 258, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акпері Вусала Іншаллах огли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про зобов`язання повернення коштів, набутих без достатньої правової підстави відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», , адреса місцезнаходження: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2, офіс 701.

Повний тест рішення складено 31.03.2023.

Суддя С.О. Рубіжний