Житомирський апеляційний суд
Справа №279/803/21 Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю прокурора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я.

у цивільній справі №279/803/21 за позовом керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Коростенської міської ради, комунального виробничо-господарського підприємства міста Коростеня до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року керівник Коростенської місцевої прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Коростенської міської ради, комунального виробничо-господарського підприємства міста Коростеня звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального виробничо-господарського підприємства міста Коростеня майнову шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, у розмірі 1 824 061,03 грн. В обґрунтування поданого позову зазначав, що ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2020 закрито кримінальне провадження у справі №279/1629/17 відносно колишнього начальника Комунального виробничо-господарського підприємства міста Коростеня ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків давності. Позивач вказував, що за результатами конкурсних торгів за предметом: «Машини інші для переміщування, планування, профілювання, розробляння, вирівнювання, трамбування, ущільнювання та виймання ґрунту, корисних копалин або руд» 19.12.2014 між Комунальним виробничо-господарським підприємством міста Коростеня (далі -КВГП, Замовник) та ТОВ «Торговий дім «Будшляхмаш» (Учасник) укладено договір №01/02-190 про закупівлю за державні кошти спеціалізованих машин загальною вартістю 3320000 грн. Відповідно до умов договору, Учасник зобов`язувався у 2014 році поставити Замовнику товар, зазначений у специфікації, а Замовник зобов`язаний оплатити його.

Згідно Специфікації на товар, яка є Додатком №1 до договору, Учасник зобов`язується передати у власність Замовника, а Замовник прийняти і оплатити наступний товар: бульдозер Б-10, в кількості 1 од., за ціною 1 420 000 грн., екскаватор-навантажувач ТЕК.ЕХ ТЕВ82, в кількості 1 од., за ціною 1 2000 000 грн., машину-мулососну КО-503 ІВ-15 на шасі ISUZU NQR, в кількості 1 од., за ціною 700 000 грн. Відповідно до п.6.3 Договору учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором та забезпечити поставку товару, якість якого відповідає вимогам законодавства, а також іншим умовам встановленим до даного виду товару. При цьому технічні вимоги до товару, який є предметом договору №01/02-190 від 19.12.2014, тобто вимоги, яким повинні відповідати машини, закріплені тендерною документацією та Додатком №1 до договору - Специфікацією товару.

Установлено, що відповідно до даних Оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» КВГП, за поставлену техніку проведено розрахунки в повному обсязі за рахунок коштів державного бюджету України (за КПКВ 2401270 «Здійснення природоохоронних заходів на 2014 рік» по КЕКВ 3210 «Капітальні трансфери підприємствам»), на підставі платіжних доручень: від 19.12.2014 року № 6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 26.12.2014)- в сумі 1 000 000 гривень; від 19.12.2014 року № 6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 29.12.2014) - в сумі 350 000 гривень; від 19.12.2014 року №6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 29.12.2014) - в сумі 300 000 гривень; від 19.12.2014 року №6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 29.12.2014) - в сумі 350 000 гривень; від 19.12.2014 року №6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 30.12.2014)- в сумі 320 000 гривень; від 19.12.2014 року №6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 30. 12.2014) - в сумі 350 000 гривень; від 19.12.2014 року №6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 30.12.2014) - в сумі 350 000 гривень; від 19.12.2014 року №6 (фактична оплата здійснена Коростенським управлінням казначейської служби від 30.12.2014) - в сумі 300 000 гривень. Згідно видаткової накладної від 19.12.2014 №1174 ТОВ «ТД «Будшляхмаш» поставив, а КВГП отримав товари на загальну суму 3 320 000 грн. із врахуванням ПДВ, а саме: бульдозер Б-10, в кількості «1 од., вартістю 1 420 000 грн. з ПДВ; екскаватор - навантажувач ТЕRЕХ ТLВ-82, в кількості 1 од., вартістю 1 200 000 грн. з ПДВ; машину мулососну НОМЕР_1 на шасі ISUZU NQR, в кількості 1 од, вартістю 700 000 грн. з ПДВ. Однак, вищевказані поставлені машини не відповідають характеристикам товару, зазначеним у тендерній документації, пропозиції Учасника, умовам Договору та Додатку № 1 до договору Специфікації.

За даним фактом 13.01.2015 СВ Коростенського МВ УМВС до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000055 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ст.191 ч.5 КК України.

У межах кримінального провадження судовими експертами Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру проведено авто-товарознавчі експертизи спірної техніки. Так, довідкою провідного спеціаліста відділу технічного контролю Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області Рябчука О.В., якого відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду від 31.03.2015 року, залучено в якості спеціаліста до проведення судових експертиз та судових автотоварознавчих експертиз закріплено, що ТОВ «ТД «Будшляхмаш» фактично поставлено КВГП: - самостійно зібраний транспортний засіб із деталей б/у бульдозера Т-130 1980 року випуску, а не бульдозер Б-10 2014 року випуску, як вимагалося документами закупівлі; - екскаватор - навантажувач ТЕRЕХ ВНL-820 2013 року випуску, а не екскаватор - навантажувач ТЕRЕХ ТLВ-82 2014 року випуску згідно висновку експерта від 26.06.2015 №9/40; - машину мулососну НОМЕР_1 на шасі ISUZU NQR 2008 року випуску, а не 2010 року випуску, що підтверджується висновком експерта від 26.06.2015 №9/41.

Крім того, згідно з висновком експерта від 02.09.2015 №5/460, ринкова вартість бульдозера марки Т-130, 1980 року випуску станом на 19.12.2014 становила 79 950,70 грн., а не 1 183 333,34 грн. без ПДВ (сума ПДВ - 236 666,66 грн.).

Згідно висновку експерта від 01.09.2015 №5/461, середня ринкова вартість мулососної машини НОМЕР_1 на шасі ISUZU NQR становила 215 988,27 грн., а не 583 333,33 грн. без ПДВ (сума ПДВ 166 666,67 грн.). Виходячи з викладено, запропонована ціна на 1 824 061,03 грн. перевищує середню ринкову ціну.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи від 30.05.2016 №3629/16-45, втрачені активи внаслідок укладання договору №01/02-190 від 19.12.2014 та видаткової накладної №1174 від 19.12.2014 між КВГП міста Коростеня та ТОВ «Торговий дім «Будшляхмаш» складають 1 824 061,03 грн.

За результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000055 направлено обвинувальний акт до суду. Судом встановлено неналежне виконання начальником КВГП міста Коростень ОСОБА_1 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до закупівлі вищевказаної техніки, яка не відповідає пропозиції конкурсних торгів ТОВ «ТД «Будшляхмаш» та умовам договору №01/02-190 від 19.12.2014, чим завдано матеріальної шкоди державному бюджету України на загальну суму 1 824 061,03 гривень, з врахуванням ПДВ.

Таким чином ОСОБА_1 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, спричинив тяжкі наслідки державним інтересам, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України. У подальшому, за результатами судового розгляду, ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 14.02.2020 у справі № 279/1629/17 провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків давності, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючою підставою, про що обвинувачений не заперечував.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог через необґрунтованість позову та пропуском строку звернення до суду, судом першої інстанції не враховано, що відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі коли позов є обґрунтованим, а причини пропуску строку не є поважними. Крім того, судом не враховано, що зазначені підстави для відмови у задоволенні позову є взаємовиключними. Зазначає, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.367 КК України суд визнав доведеним факт вчинення ним інкримінованого злочину, оскільки у протилежному випадку судом було б ухвалено виправдувальний вирок з підстав передбачених ч.1 ст.373 КПК України. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року № 398/571/15-ц). Крім того, на думку апелянта, виходячи з аналізу прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті «права на суд», системного тлумачення ст.ст.256,261 ЦК України та ст.ст.175,185 ЦПК України, початок перебігу позовної давності слід обчислювати від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про обидві обставини, і про порушення свого права, і про особу, яка його порушила. Зазначає, що зі змісту положень ст.1166 ЦК України вбачається, що зобов`язання у зв`язку із заподіянням шкоди виникає при наявності чотирьох умов, які у сукупності всі вони складають «генеральний делікт», формула якого наступна: хто заподіяв іншому шкоду, зобов`язаний її відшкодувати. Таким чином, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14, від 28.01.2015 у справі № 5023/3993/12 (5023/9057/11), від 04.11.2014 у справі № 904/1197/14, від 02.09.2014 у справі № 910/2023/13, від 22.01.2013 у справі № 5011-71/2684-2012). Вважає, що оскільки саме при розгляді кримінального провадження стосовно відповідача суд встановив спричинення шкоди саме внаслідок неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, позовні вимоги про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України є обґрунтованими, і саме з вказаної дати сформувався «генеральний делікт». Тому, висновки суду про пропуск прокурором строку позовної давності у спірних правовідносинах є необґрунтованими.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, заподіяної в результаті вчинення злочину, який регулюється положеннями статей 22,1166 ЦК України.

Положення статті 22 ЦК України передбачають право особи на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стаття 1166 ЦК України зазначає, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як на преюдиційне судове рішення прокурор посилається на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000055 від 13.01.2015 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.367 КК України та звільнення відповідача за його згодою від кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних злочинів у зв`язку з закінченням строків давності.

Вказана обставина закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати спричинену кримінальним правопорушенням шкоду.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що обіймаючи посаду начальника комунального виробничо-господарського підприємства (далі - КВГП) міста Коростеня Житомирської області, під час виконання повноважень начальника КВГП міста Коростеня, постійно здійснюючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські повноваження, будучи службовою особою, маючи умисел, спрямований на зловживанням своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб з використанням свого службового становища всупереч інтересам служби, вніс до офіційного документу, а саме до акту здачі-прийняття робіт №ЯМ-0000018 від 12.12.2013 завідомо неправдиві відомості про фактичне виконання замовлених робіт, чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК України; за його вказівкою було прийнято та сплачено за рахунок коштів місцевого бюджету міста Коростеня роботи по реконструкції автомобіля ГАЗ-53 загальною вартістю 94 500 гривень із врахуванням ПДВ, які фактично ТОВ «Ямі Лімітед» не було виконано, тобто зловживаючи своїм службовим становищем, в інтересах третіх осіб, з використання службовою особою своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, завдав істотної шкоди державним інтересам, чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.364 КК України; будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, всупереч вимог законодавства здійснив закупівлю техніки КВГП міста Коростеня, яка не відповідає кваліфікаційним вимогам, за завищеною ціною, чим спричинив тяжкі наслідки державним інтересам, а саме матеріальної шкоди державному бюджету України на загальну суму 1 824 061,03 гривень, з врахуванням ПДВ, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України.

Обов`язковим складовим елементом об`єктивної сторони вищевказаних кримінальних правопорушень є матеріальна шкода в певних розмірах. Отже, обставина спричинення та розмір такої шкоди є обов`язковою обставиною, яка підлягає встановленню в кримінальному провадженні.

Така обставина як розмір заподіяної злочином шкоди є обов`язковим елементом вчиненого діяння, тому ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення відповідача від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, та вказана обставина не підлягає доказуванню в кримінальному провадженні. Надавши згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючої обставини, відповідач фактично погодився та визнав всі зазначенні в пред`явленому обвинувачені обставини, в числі яких і факт спричинення та розмір спричиненої шкоди, що у свою чергу спростовує доводи апелянта про відсутність в оскаржуваному рішення доводів щодо обґрунтованості позовних вимог.

Тобто, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що за наведених обставин факт заподіяння відповідачем шкоди та її розмір встановлений і не потребує додаткового доведення.

Разом з тим, судом враховано наступне.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 ЦК України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена.

Відповідно до положень статей 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України).

Така підстава, як здійснення кримінального провадження до його завершення, не передбачена ЦК Україна як обставина, з якої розпочинається обчислення строку позовної давності або яка перериває чи зупиняє такий строк.

Не передбачає ні чинне цивільне законодавство, ні кримінальне процесуальне законодавство такої обставини, як ухвалення вироку чи постанови ухвали про закриття кримінального провадження як обставини, з якої розпочинається обчислення строку позовної давності.

Часом, з якого особа довідалась про особу, яка порушила її право в разі здійснення кримінального провадження, є момент повідомлення певній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яким спричинено шкоду.

Правомірність такої позиції підтверджується існуванням в кримінальному процесі такого інституту як цивільний позов у кримінальному провадженні (глава 9 КПК України, ст.127-129), який може бути заявлено до початку судового розгляду до підозрюваного, обвинуваченого, що свідчить про те, що такий позов може бути заявлено не лише після направлення справи до суду (до обвинуваченого), а й на стадії досудового розслідування (до підозрюваного). Тобто, оскільки закон не пов`язує можливість заявлення вимоги про відшкодування шкоди з фактом підтвердження винуватості особи у вчинені певного діяння, то з настання такого факту не може обчислюватись і строк позовної давності.

З результатами завершенням кримінального провадження ухваленням певних судових рішень пов`язується лише можливість вирішення цивільного позову тим, чи іншим чином відповідно до положень ст.129 КПК України.

За таких обставин, звернення з вимогою про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку кримінального чи цивільного провадження є правом позивача, який використовує таке право на власний розсуд, однак має використовувати його добросовісно та своєчасно.

В даному випадку судом встановлено, що з моменту повідомлення відповідачеві про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, прокурор довідався про особу, якою така шкода була завдана, і саме з цього моменту розпочався відлік строку позовної давності звернення з вимогою про її відшкодування. Прокурор був безпосереднім учасником кримінального провадження і про ці обставини не міг не знати. Про підозру ОСОБА_1 було повідомлено 17.02.2017 року, а з позовом прокурор звернувся 24.02.2021 року - після спливу 4 років від першої події.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перебіг позовної давності в даному випадку розпочався з моменту набуття відповідачем статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. А тому суд правильно вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають як такі, що заявлені за межами строків позовної давності та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги, які дублюють обґрунтування позовних вимог та зводяться до незгоди з рішенням місцевого суду, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі позивача, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: