КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3573/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року місто Київ

справа №372/1209/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Потабенко Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

визнати за нею право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:008:0011, площею 0,111 га, яка розташована на території Трипільської сільської ради, с/т «Рибак».

В обґрунтування вимог посилалася на те, що 30 травня 2006 року Обухівським районним відділом земельних ресурсів Київської області на її ім'я було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №217185. Зазначений акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0456.

Вказувала, що відповідно до зазначеного акту, вона на підставі рішення Обухівської райдержадміністрації від 15 березня 2006 року №183 є власником земельної ділянки, площею 0,111 га, яка розташована на території Трипільської сільської ради, с/т «Рибак», цільове призначення - ведення садівництва, з кадастровим номером :03:008:0011.

Зазначала, що з часом вона втратила оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку, після чого звернулась до ГУ Держгеокадастру Київської області та отримала відповідь від 20 вересня 2021 року, в якій зазначається, що в архіві відділу відсутній та не обліковується другий примірник державного акту про право власності на її земельну ділянку.

Посилалася на те, що вона здійснює плату земельного податку за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:008:0011.

Вказувала, що у відповідь на її запит, ГУ ДПС у Київській області надало відповідь, що у її власності є земельна ділянка і відповідно їй було сформовано податкове повідомлення-рішення на сплату земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,12 га, яка знаходиться в адміністративних межах Української міської територіальної громади, за адресою: Київська область, Обухівський р-н., с. Трипілля.

Зазначала, що вона позбавлена можливості внести відомості про належну їй земельну ділянку до Державного реєстру речових прав, оскільки у неї відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №217185 та вона не має можливості отримати дублікат вказаного акту.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що має значення для справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач у відзиві на позов фактично визнав позов.

Вказував, що суд першої інстанції повинен був захистити інтереси позивача, оскільки саме у зв`язку із відсутністю у відповідача відповідних документів, які необхідні були позивачу, порушуються інтереси ОСОБА_1 .

Зазначав, що позивач позбавлена можливості розпоряджатися вищезазначеною земельною ділянкою, що обмежує її право приватної власності та позбавлена можливості внести відомості про належну їй земельну ділянку до Державного реєстру речових прав.

Посилався на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не врахував актуальну судову практику, на яку посилалася позивач.

Вказував, що при поданні позову, позивачем було зазначено, що Українська міська рада є відповідачем як правонаступник Трипільської сільської ради.

Зазначав, що інформацію про право власності на земельну ділянку та про необхідність оплати податку до ГУ ДПС у Київській області було надано саме відповідачем, що свідчить про визнання останнім права власності на земельну ділянку за позивачем.

Посилався на те, що виходячи зі змісту ст.83 ЗК України, а також зважаючи, що земельна ділянка, яка належить позивачу на праві приватної власності, знаходиться у межах, віднесених до Української міської ради, то саме шляхом пред`явлення позову до Української міської ради можна встановити належність земельної ділянки позивачу у разі відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, оскільки у спірній ситуації, земельна ділянка у межах населеного пункту, який віднесено до Української територіальної громади, може перебувати або у власності територіальної громади або у власності позивача, який звернувся до суду з метою визнання його права на спірну земельну ділянку.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач Українська міська рада Обухівського району Київської області у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила на адресу суду клопотання, в якому просила розглядати справу у відсутність її представника.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №217185 від 30 травня 2006 року позивачу ОСОБА_1 належала земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0011, площею 0,111 га, яка розташована на території Трипільської сільської ради, с/т «Рибак», цільове призначення - ведення садівництва, що також підтверджується і витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08 лютого 2007 року №687.

Звертаючись до суду з даним позовом про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:008:0011, площею 0,111 га, яка розташована на території Трипільської сільської ради, с/т «Рибак», позивач посилалася на те, що вона втратила оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку, отримати дублікат вказаного акту вона не може, що позбавляє її можливості розпорядження вказаною земельною ділянкою та обмежує її право приватної власності.

На підтвердження своїх вимог, позивач надала наступні документи.

Так, у запиті, який було направлено представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до начальника відділу в Обухівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області від 14 вересня 2021 року №07/09 зазначено, що 31 серпня 2007 року ОСОБА_1 відчужила належну їй земельну ділянку кадастровий номер :03:008:0011, яка розташована в с/т «Рибак» с.Трипілля Обухівського району Київської області, площею 0,111 га громадянину ОСОБА_4 . До даного часу ОСОБА_1 вимушена сплачувати податки на земельну ділянку по тій причині, що в ДПІ за нею продовжує рахуватися земельна ділянка в с/т «Рибак» с.Трипілля. А тому представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив надати інформацію щодо вказаної земельної ділянки.

Згідно відповіді Головного управління Державної податкової служби України від 21 квітня 2021 року, ОСОБА_1 сформовано податкове повідомлення на сплату земельного податку з фізичних осіб від 15 травня 2020 року за №5-1016 за 2020 рік за земельну ділянку цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,2 га, яка знаходиться в адміністративних межах Української міської територіальної громади, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Трипілля, в розмірі 51,33 грн.

ОСОБА_1 було сплачено земельний податок, що підтверджується відповідними квитанціями.

З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області №29-10-0.222-10978/2-21 від 20 вересня 2021 року вбачається, що в архіві відділу відсутній та не обліковується другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , а згідно даних АС ДЗК земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0011 перебуває в архівному шарі Державного земельного кадастру, це шар, який відображає контури земельних ділянок, які набули статусу архівних, та носить інформативний характер. Згідно даних АС ДЗК земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0168 обліковується на праві приватної власності за ОСОБА_5 .

Відповідно до листа Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 09 листопада 2021 року за №4664/0/1-21 у Виконавчому комітеті Української міської ради Обухівського району Київської області відсутня інформація щодо земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч.2 та ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач на питання суду пояснила, що дійсно 31 серпня 2007 року вона на підставі договору дарування земельної ділянки передала у власність ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку кадастровий номер :03:008:0011, яка розташована в с/т «Рибак» с.Трипілля Обухівського району Київської області, площею 0,111 га, на підтвердження чого надала копію договору дарування від 31 серпня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Оніщук О.М. При цьому, зазначила, що ОСОБА_4 після укладення договору дарування не зареєстрував за собою вказану земельну ділянку, а тому їй постійно приходять квитанції про сплату податку за землю, які вона оплачує.

Таким чином, ОСОБА_1 , уклавши договір дарування земельної ділянки від 31 серпня 2007 року з ОСОБА_4 , відчужила належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0011, яка розташована в с/т «Рибак» с.Трипілля Обухівського району Київської області, площею 0,111 га.

Вказаний договір є чинним.

При цьому, відповідно до п.27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року №20/5, у редакції чинній на час укладення договору дарування, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, долучаються до примірника правочину, свідоцтва про право на спадщину та ін., що залишаються у справах нотаріуса.

Таким чином, після укладення договору дарування земельної ділянки від 31 серпня 2007 року, оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку знаходиться у справі нотаріуса, який посвідчував договір дарування.

Вищевказане свідчить про те, що позивачем вказаний Державний акт про право власності на земельну ділянку не був втрачений, а відтак відсутні правові підстави згідно зі ст.392 ЦК України для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:008:0011, площею 0,111 га, яка розташована на території Трипільської сільської ради, с/т «Рибак».

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , однак з помилкових мотивів, отже судове рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: