КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 369/4451/20 Головуючий у суді першої інстанції - Дубас Т.В.
Номер провадження № 22-ц/824/2784/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
У Х В А Л А

29 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши заяву судді Київського апеляційного суду Яворського М.А. про самовідвід, поданій у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н.О., про переведення прав покупця на житловий будинок та земельну ділянку та визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними в частині покупця та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н.О. про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа (єдиний унікальний номер справи 369/4451/20-ц, номер провадження 22-ц/824/2784/2023) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н.О., про переведення прав покупця на житловий будинок та земельну ділянку та визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними в частині покупця та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н.О. про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди.

Для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу Київського апеляційного суду визначено склад суду: головуючий суддя Яворський М.А., судді: Кашперська Т.Ц., Фінагеєв В.О.

29 березня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Яворський М.А. подав заяву про самовідвід.

При апеляційному розгляді справи представник позивача у справі ОСОБА_1 адвокат Зарубіна Т.М. не заперечила щодо поданої суддею- доповідачем заяви про самовідвід та просила вирішити його згідно до норм цивільного процесуального законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача , думку представника позивача у справі Зарубіної Т.М., вивчивши матеріали справи, да документи додані до заяви про самовідвід судді-доповідача, колегія суддів прийшла до висновку про прийняття самовідводу судді Яворського М.А. з таких підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Судова процедура вважається справедливою тільки тоді, коли вона спрямована на забезпечення верховенства права, законності, рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності, гласності та відкритості. Професіоналізм, незалежність та неупередженість суддів є неодмінною гарантією справедливого вирішення судових спорів.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви. Виходячи з цього цілком очевидно, що ефективність даного інституту пов`язана із застосуванням як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він визначивши концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні "Газета Україна-центр" проти України" Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться". На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За правилами ч.2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Встановлено, що ОСОБА_4 звертався до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо суддів Апеляційного суду Київської області, зокрема, судді Яворського М.А. щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 відмовлено у притягненні до дисциплінарної відповідальності, зокрема, судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргою на вказане вище рішення від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18, проте ухвалою Вищої ради правосуддя від 07 вересня 2018 року № 9260/0/18-18 залишено без розгляду та повернуто ОСОБА_4 скаргу на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18.

В подальшому, ОСОБА_4 звернувся до Касаційного Адміністративного Суду у складі Верховного Суду із позовом про скасування ухвали Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП) від 7 вересня 2018 року № 9260/0/18-18 «Про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_4 на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_6 , апеляційного суду Київської області ОСОБА_5, ОСОБА_7 ». Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного Суду від 04 березня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову СПД-ФОП ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про скасування ухвали ВРП від 07 вересня 2018 року №9260/0/18-18.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказане судове рішення було залишено без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 березня 2019 року.

Оскільки ОСОБА_4 звертався до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_5 , а також оскаржував рішення Вищої ради правосуддя до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду й за результатами розгляду Великою Палатою Верховного Суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без задоволення, то зазначені вище обставини можуть викликати у ОСОБА_4 сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Київського апеляційного суду Яворського М.А., як головуючого по даній справі при розгляду вказаної справи де він є стороною.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява судді Яворського М.А. про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 37, 39, 40, 41 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді-доповідача Яворського Миколи Анатолійовича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Яворського Миколу Анатолійовича від участі у розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н.О., про переведення прав покупця на житловий будинок та земельну ділянку та визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними в частині покупця та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н.О. про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди.

Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення судді-доповідача у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв