РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8169/22

Номер провадження 2/495/1246/2023

22 лютого 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Боярського О.О.,

при секретарі Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

18.10.2022 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить суд:

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що він ОСОБА_1 , та відповідачка, ОСОБА_4 , є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

15 травня 2012 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/1381/2012 між сторонами було розірвано шлюб. З моменту розірвання шлюбу син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишився проживати з позивачем та перебуває на його утримані.

Як зазначає позивач, ОСОБА_4 , ніяким чином про спільного сина не піклується, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я та не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням. Відповідачка не дбає про матеріальне забезпечення дитини, не надає кошти на одяг, харчові продукти, товари першої необхідності, також не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Також, відповідачка, ОСОБА_4 , покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Крім того, вона не забезпечує сина необхідними продуктами харчування, медичним доглядом, не надає жодних коштів на лікування дитини, в разі його захворювання, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дитини.

ОСОБА_1 , є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 . Дитина знаходяться на повному утриманні позивача. Увесь час до сьогоднішнього дня він виховує сина, створює йому належні умови для проживання, виховання, утримує його, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує дитину навчанням та всебічним розвитком.

У власності позивача є житло, в якому син проживає разом з ним, має власну кімнату, яка належним чином обладнана для навчання.

Таким чином, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки, ОСОБА_4 , батьківських прав.

Рух справи у суді.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2022 року, було відкрито провадження по справі, в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2022 року, було витребувано від органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в особі Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В підготовче судове засідання призначене на 22.02.2023 року сторони не з`явились

В підготовче судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак 22.02.2023 року представник позивача адвокат Гербей А.А., подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони. Також просив суд задовольнити позовні вимоги сторони у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання не з`явилась, однак надала заяву від 31.01.2023 року про розгляд справи у її відсутність, також зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав визнає. Правові наслідки позбавлення батьківських прав їй відомі.

Представник служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання не з`явився, однак надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 15 травня 2012 по справі № 1505/1381/2012 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

З моменту розірвання шлюбу син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишився проживати з позивачем та перебуває на його утримані.

Як зазначає позивач, ОСОБА_4 , ніяким чином про спільного сина не піклується, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я та не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням. Відповідачка не дбає про матеріальне забезпечення дитини, не надає кошти на одяг, харчові продукти, товари першої необхідності, також не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Також, відповідачка, ОСОБА_4 , покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Крім того, вона не забезпечує сина необхідними продуктами харчування, медичним доглядом, не надає жодних коштів на лікування дитини, в разі його захворювання, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дитини.

На виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2022 року службою у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради було надано висновок № 02-29/292 від 10.02.2023 року про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З вищезазначеного висновку вбачається, що адміністрація ЗЗСО № 2 м. Білгород-Дністровська характеризує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як помірно старанного учня. ОСОБА_5 має навчальні досягнення середнього, достатнього та високого рівнів. Вихованням та доглядом за ОСОБА_5 займається батько. Мати участі в шкільному житті та вихованні сина не приймає.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.02.2023 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з батьком, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Створено усі необхідні умови для проживання, розвитку, виховання дитини.

В квартирі 2 кімнати, кухня-студія санвузол. Одна з кімнат облаштована для ОСОБА_5 . Є диван, шафа для одягу, письмовий стіл, продукти харчування, фрукти та овочі відповідно сезону, одяг відповідно віку, сезону та розміру дитини. Створено всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Відповідно до статті 171 Сімейного кодексу України враховується думка дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Під час бесіди посадових осіб служби у справах дітей з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з`ясовано, що дитина 11 років проживає з батьком, ОСОБА_1 , який займається його навчанням, утриманням, задовольняє всі його дитячі потреби. З матір`ю ОСОБА_5 не спілкується, обізнаний, що в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області розглядається цивільна справа про позбавлення матері батьківських прав та не заперечує цьому.

ОСОБА_2 у заяві від 31.01.2023 року, написаної у присутності посадових не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_5 , пояснюючи, що не має можливості приймати участі у вихованні дитини та матеріально утримувати сина. З правовими наслідками позбавлення батьківських прав ознайомлена та просить розглянути питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини без її присутності.

За результатами розгляду 07.02.2023 року комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 19, 164 Сімейного кодексу України,

ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», пункту 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 07.02.2023 року, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, заключає доцільно та в інтересах дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 від 27.01.2023 року внесеної до реєстру за № 70 приватним Нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області вбачається, що вона надає свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Нормативно правове обґрунтування.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Висновки суду.

Зважаючи на те, що під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачка як матір не цікавляться життям дитини, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не надає у повному обсязі матеріальної допомоги, не турбується про дитину, не приймає участі у її вихованні та житті, не піклуються про фізичний та духовний розвиток, враховуючи характер поведінки відповідачки, їх відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, та з огляду на те, що відповідача визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд застосовує крайню міру позбавивши ОСОБА_2 батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси та права дитини.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 128, 223, 259, 200, 206, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Боярський О.О.