Справа №705/296/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Лабика Руслана Романовича, до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в якому просив суд стягнути з відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», на користь позивача, ОСОБА_2 152695,00 грн страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, в межах ліміту страхової суми.

В обґрунтування позову посилався на те, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2021 у справі № 705/1028/21 визнано ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. ОСОБА_3 , 17.01.2021, близько 10 год. 00 хв., в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на спуск по автодорозі сполученням Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, в напрямку м. Вінниця, здійснив виїзд на праве асфальтоване узбіччя, де допустив занос керованого ним автомобіля, після чого не керований автомобіль «SHKODA OKTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху та на ліве асфальтоване узбіччя відносно напрямку його руху, де допустив зіткнення із нерухомою перешкодою у вигляді металевого відбійника. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув на місці події. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього близьким родичам потерпілого, зокрема матері ОСОБА_2 було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО6379482 (чинного на дату ДТП). Керуючись положеннями Закону № 1961-IV, 30.06.2021 представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 36000,00 грн в рахунок відшкодування 1/2 моральної шкоди, завданої позивачу; 216000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника. 22.09.2021 відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 36000,00, а в частині страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника відмовлено у зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують перебування позивача на утриманні в потерпілого. Позивач вважає рішення страховика про відмову у виплаті решти страхового відшкодування незаконною та необґрунтованою, тому вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав. Позивач є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті ДТП. Згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 позивач є пенсіонером за віком із 25.03.2003. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є непрацездатною особою, інших доходів, крім пенсії, не мала, хворіла хронічними хворобами, які потребують постійного лікування, а тому мала на день смерті сина право на одержання від нього утримання. Для отримання відшкодування по втраті годувальника необхідна наявність однієї з двох умов, а саме: або підтвердження перебування на утриманні потерпілого; або наявність в утриманця на день смерті годувальника права на одержання від нього утримання. З документів, долучених до позовної заяви, вбачається, що позивач є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. Мінімально гарантований розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить 216000,00 грн. По даному страховому випадку відповідач сплатив позивачу та дружині потерпілого 107305,00 грн, яка складається із: 36000,00 грн 1/2 страхового відшкодування моральної шкоди, яка належить позивачу; 36000,00 грн 1/2 страхового відшкодування моральної шкоди, яка належить дружині потерпілого; 35305,00 грн страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого, які було виплачено дружині потерпілого. Таким чином, залишок страхового відшкодування по даному страховому випадку становить 152695,00 грн, що підлягає сплаті позивачу в рахунок відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Представником відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. У відзиві зазначив, що до АТ «СГ «ТАС» представником позивача (Мелехом Д.О.) було подано заяву про страхове відшкодування по ДТП, що сталася 17.01.2021 за участю автомобіля «Шкода Октавія», держ. Номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 , при якій останній загинув на місці пригоди. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за Полісом № АО/6379482 від 02.01.2020 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 3 осіб у розмірі 260000,00 грн. Страховою компанією було заведено страхову справу № 81061/34/2021/53 від 09.07.2021 та відповідно до наданих документів було проведено розрахунок страхового відшкодування та проведено виплату страхового відшкодування в сумі 36000,00 грн. На адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було направлено відповідний лист про прийняте рішення. По наданих до заяви документах представником ОСОБА_2 було пораховано розмір страхового відшкодування, згідно ЗУ «Про ОСЦПВ». Згідно даного розрахунку та наданих до страхової компанії документів ОСОБА_2 до виплати належить 36000,00 грн. - моральної шкоди. Можлива також ще й оплата за втрату годувальника - але ні ОСОБА_2 , ні її представником ОСОБА_5 до страхової компанії документів, які підтвердили б її перебування на утриманні загиблого ОСОБА_4 , які на даний час відсутні в страховій компанії. На відповідний запит АТ «СГ «ТАС» надісланий до ГУ ПФУ в Черкаській області вих. № 1032 від 09.07.2021 щодо встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні загиблого ОСОБА_4 було отримано відповідь № 2300-0207-8/43215 від 27.07.2021, в якій зазначено, що ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з втратою годувальника не отримує. Також дружиною загиблого ОСОБА_4 ОСОБА_6 , яка також зверталася до АТ «СГ «ТАС» для отримання відповідного страхового відшкодування, було надано заяву від 18.08.2021, в якій вона зазначила, що ОСОБА_4 на момент ДТП, яка мала місце 17.01.2021, офіційно не працював, тобто ця заява ще раз підтвердила, що мати загиблого не перебувала на утриманні її загиблого сина. Позивач вимагає стягнути з АТ «СГ «ТАС» 153695,00 грн пов`язаної із втратою годувальника, заподіяної смертю потерпілого, але згідно наданих до страхової компанії та суду документів, згідно Закону їй належить сплатити іншу суму: 36000,00 грн - 1/2 частина моральної шкоди, яку страхова сплатила позивачу. ОСОБА_2 було сплачено 1/2 частину моральної шкоди в сумі 36000,00 грн, тому що 1/2 частина такої моральної шкоди страховою компанією було сплачено дружині загиблого ОСОБА_6 , якій окрім вище зазначеної суми, було виплачено ще й витрати на поховання ОСОБА_4 в сумі 35305,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Лабик Р.Р. у судовому засіданні поданий позов ОСОБА_2 підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що мати потерпілого ОСОБА_4 перебувала на утриманні загиблого сина та на момент його смерті мала право на одержання від нього утримання.

Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, 09.09.2022 надіслав до суду заяву, в якій вказав, що АТ «СГ «ТАС» повністю виконала свої зобов`язання, згідно з наданими до суду та страхової компанії документами. Просив суд розгляд справи проводити без участі представника АТ «СГ «ТАС». Свій відзив на позовну заяву підтримує повністю та просив суд повністю відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що позивачка ОСОБА_2 є її свекрухою, а ОСОБА_4 був її чоловіком та сином ОСОБА_2 . Позивачка дуже хворіє та потребує сторонньої допомоги. У такому ж стані вона була і до смерті сина. Тому він постійно опікувався нею, купував ліки, забезпечував харчуванням. ОСОБА_4 офіційно не був працевлаштованим, проте мав неофіційні доходи, достатні для того, щоб забезпечувати і свою сім`ю, і матір.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив у судовому засіданні, що добре знав ОСОБА_4 , тісно з ним спілкувався. Йому достеменно відомо, що ОСОБА_4 дуже добре піклувався про свою матір - ОСОБА_2 , адже сам ОСОБА_7 неодноразово на прохання ОСОБА_4 завозив позивачці продукти, гроші та ліки, які надавав йому ОСОБА_4 для матері.

Суд, з`ясувавши позицію сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 20.01.2021.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 21 від 18.01.2021 смерть ОСОБА_4 настала внаслідок ДТП, яка мала місце 17.01.2021 близько 10 год. 00 хв. на 554 км а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, де ОСОБА_4 , будучи пасажиром автомобіля «Шкода-Октавіа», р.н. НОМЕР_1 , потратив в ДТП, помер на місці пригоди.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2021 у справі № 705/1028/21 визнано ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_3 17.01.2021, близько 10 год. 00 хв., в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на спуск по автодорозі сполученням Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, в напрямку м. Вінниця, здійснив виїзд на праве асфальтоване узбіччя, де допустив занос керованого ним автомобіля, після чого не керований автомобіль «SHKODA OKTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху та на ліве асфальтоване узбіччя відносно напрямку його руху, де допустив зіткнення із нерухомою перешкодою у вигляді металевого відбійника. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди: пасажир переднього пасажирського сидіння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув на місці події.

Позивач ОСОБА_2 є матір`ю потерпілого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.11.1970.

Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 20.10.2015.

Позивач ОСОБА_2 з 25.03.2003 є пенсіонером за віком, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Відповідно до полісу № АО6379482, який діяв на момент настання ДТП - 17.01.2021, відповідальність водія транспортного засобу марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у АТ «СГ «ТАС» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 3 осіб, у розмірі 260000,00 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2021 визнано встановленим факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1993 року по дату смерті.

Згідно з відповіддю Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області за вих. № 1488/22.7-04.3 від 14.07.2021 проведеною перевіркою за наявним архівним фондом відділу, у тому числі по поновлених актових записах, та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян в межах відділу, актових записів про шлюб та народження дітей відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Уманської міської ради № 634 від 23.06.2021, виданої ОСОБА_6 , зазначено, що дійсно ОСОБА_4 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала та вела спільне господарство - мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У заяві про склад сім`ї від 25.06.2021 ОСОБА_2 зазначила, що на момент смерті потерпілого, на утриманні померлого знаходились непрацездатні особи - мати ОСОБА_2 .

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_6 від 18.08.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент ДТП, яка мала місце 17.01.2021, офіційно не працював.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 складає 20902,50 грн. Зазначене підтверджується довідкою про доходи № 7553 2259 5425 6215.

Згідно із актом про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 25.06.2021 за підписом громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначено, що ОСОБА_2 , яка проживає та зареєстрована у АДРЕСА_2 , мала потребу в утриманні та фактично перебувала на утриманні у загиблого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а останній мав змогу утримувати відповідного утриманця. Утримання полягало в наступному: мати практично сліпа, тому загиблий син систематично купував ліки, продукти харчування, оплачував комунальні послуги, робив ремонт, у т.ч. по заміні вікон та проведенні газу в будинок.

На запит ПАТ «СГ «ТАС» Головне управління ПФУ в Черкаській області листом від 02.08.2021 за вих. № 553 повідомило, що ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з втратою годувальника не отримує.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 21.01.2022, складеного комісією у складі старости Пугачівської сільської ради Уманського району Черкаської області Жовтоног Н.Д. та представників громадськості ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , останні провели обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 , 1948 р.н., та встановили, що вона проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 . Проживає одиноко, у домоволодінні покійного чоловіка ОСОБА_8 . Благоустрій будинку: підведено газопостачання, в будинку відсутня каналізація, ванна та інші зручності. На комунальні платежі коштів не вистачає, так як ОСОБА_2 не може звернутися до Уманського управління праці та соціального захисту населення за оформленням субсидії, тому що будинок рахується за покійним чоловіком ОСОБА_8 , а коштів на переоформлення будинку у ОСОБА_2 немає. Стан здоров`я ОСОБА_2 незадовільний, у зв`язку з цукровим діабетом та проблемами із зором, постійно потребує коштів на лікування та стороннього догляду.

Факт потреби позивача ОСОБА_2 у лікуванні підтверджується також листом КНП «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

ПАТ «СГ «ТАС» було виплачено ОСОБА_2 36000,00 грн моральної шкоди та відмовлено у виплаті страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування на утриманні. Зазначене підтверджується страховим актом № 10044/34/721 від 22.09.2021, платіжним дорученням № 214962 від 27.09.2021.

ПАТ «СГ «ТАС» було виплачено ОСОБА_6 36000,00 грн моральної шкоди та 35305,00 грн витрат по похованню, а всього 71305,00 грн, що підтверджується страховим актом № 10045/34/721 від 22.09.2021, платіжним дорученням № 214963 від 27.09.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

В абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований на регулювання відносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, яка проживала однією сім`єю із сином і до загибелі останнього 17.01.2021 перебувала на його утриманні, про що, зокрема, свідчить довідка виконавчого комітету Уманської міської ради № 634 від 23.06.2021, акт про засвідчення потреби та факту перебування на утриманні від 25.06.2021 та покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19), під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю або батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчать, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

З огляду на наведене, суд вважає довідку виконавчого комітету Уманської міської ради № 634 від 23.06.2021 та акт про засвідчення потреби та факту перебування на утриманні від 25.06.2021 належними та достовірними доказами обставин, що ОСОБА_2 отримувала матеріальну допомогу від сина, перебуваючи на його утриманні.

Крім того, як свідчать акт про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 25.06.2021 та довідка про доходи, ОСОБА_15 отримувала пенсію, яка з травня 2020 року по грудень 2020 року була ледь вища прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, має хворобливий стан здоров`я, у зв`язку із чим потребує постійного прийому медикаментів та відповідно, матеріальної допомоги.

До того ж, відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц (провадження № 61-33638св18); від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц (провадження № 61-20355св19); від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц (провадження № 61-320св20).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_4 перебувала на утриманні останнього, крім того, згідно із законом мала право на таке утримання, тому відповідно до статей 1187, 1200 ЦК України та статей 6, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на її користь підлягає стягненню страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, судовий збір відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 11, 12, 13, 49, 76, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника в розмірі 152695 (сто п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави судовий збір в сумі 1526 грн 95коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», м.Київ, проспект Перемоги, 65, .

Суддя О.І.Єщенко