Справа № 216/6012/22
провадження №2/216/1093/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2023 року
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чирського Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Корнєвої Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань №2 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
ВСТАНОВИВ:
Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідачів та просить визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності їх проживання понад шість місяців; зобов`язати відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Центрально-Міському районі управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради зняти з реєстрації місця проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що спірна квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Кривого Рогу, відповідачі в ній зареєстровані, тривалий час в квартирі не проживають, будь-які їх особисті речі в ній відсутні. Через відсутність відповідачів у жилому приміщенні воно перетворюється у занедбане, крім того по сплаті за комунальні послуги виникла заборгованість.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року по справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій, просить суд провести розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до акту обстеження від 19 грудня 2022 року, в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не проживають майже три роки, їх місцезнаходження невідоме, будь-які речі в кімнаті відсутні, житлово-комунальні послуги не сплачені.
Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформація щодо квартири АДРЕСА_2 відсутня.
З довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР № 917 від 08.12.2022 року інформація стосовно права власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відсутня.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.
Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред 'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Таким чином, суд приходить до висновку, що перешкоди створені відповідачем позбавляють позивача можливості користуватися та розпоряджатися належним йому на праві приватної власності нерухомим майном. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині.
Проте, в силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом..
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;
У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон) закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, зняття з реєстрації відповідно до ст.. 24 Закону є повноваженнями органу реєстрації, який здійснює свої повноваження, в тому числі, на підставі рішення суду, тому, в даному випадку, суд не може перебирати на себе не властиві йому повноваження.
Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття такої особи з місця її реєстрації, тому позовну заяву слід задовольнити частково.
Керуючись Конституцією України, ст. ст. 15, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 223, 259, 263-265, 276, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп., по 1240 (тисяча двісті сорок) грн.. 50 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М.Чирський