Єдиний унікальний номер 341/1851/22
Номер провадження 2/341/116/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітні діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою. Шлюб між сторонами розірваний 09 червня 2021 року. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, які повинен сплачувати відповідно до виконавчого листа від 14 липня 2021 року у розмірі по 3500,0 грн щомісячно на кожну дитину. Згідно з вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2022 року відповідача притягнуто до відповідальності за несплату аліментів. Відповідач самоусунувся від виховання дітей, не бере участі у їх вихованні, не утримує їх.

З огляду на викладене, позивачка просила:

- позбавити батьківських прав відповідача стосовно неповнолітніх дітей;

- стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Ухвалою суду від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31 січня 2023 року, яке відкладалось на 10 лютого 2023 року та 07 березня 2023 року.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 березня 2023 року.

У судове засідання 28 березня 2023 року сторони не з`явились.

Позивачка 28 березня 2023 року до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позовну вимогу щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримує та просить задовольнити. Позовну вимогу щодо зміни способу стягнення аліментів просить залишити без розгляду (а. с. 75).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу місця проживання відповідача надсилалась поштова кореспонденція із суду, яку відповідач отримав 17 березня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 70).

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим, а документи - йому врученими.

23 лютого 2023 року відповідач на електронну адресу суду надіслав заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, оскільки не може з`явитись до суду. Позовні вимоги визнає у повному обсязі (а. с. 63).

Представник третьої особи 28 березня 2023 року подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі представника Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області. Підтримує висновок комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області (а. с. 76).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини 3 статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, просили розгляд справи здійснювати без їхньої участі (а. с. 63, 70, 76).

Відповідно до частини другої статі 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Відповідно до змісту наявних у матеріалах справи копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їхнім батьком є ОСОБА_2 - відповідач у справі, а позивачка ОСОБА_1 -матір`ю (а. с. 10-11).

Згідно з копією рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2021 року підтверджується, що шлюб між сторонами розірваний. Неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 8-9).

Відповідно до копії виконавчого листа від 14 липня 2021 року підтверджується, що з відповідача стягуються аліменти згідно з рішенням Галицького районного суду від 09 червня 2021 року на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 по 3500,0 грн щомісячно на кожну дитину (а. с. 12).

Згідно з копією вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2022 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт (а. с. 13-15).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради від 27 березня 2023 року комісія з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради, виходячи з інтересів малолітніх дітей та захисту їхніх прав, вважає можливим і доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно зі змістом висновку підтверджується, що ОСОБА_2 не цікавиться життям своїх дітей, не відвідує їх, не бере участі у їхньому вихованні та утриманні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Відповідно до листа Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції установлено, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2023 року становить 168903,0 грн. Батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виховання своїх дітей, що підтверджується його заявою, відповідно до якої він дає нотаріально завірену згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей (а. с. 72-73).

Так, відповідно до заяви від 22 березня 2023 року, яка додана до висновку комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради та посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угриновською Ю. М., зареєстрована в реєстрі за № 329, підтверджується, що ОСОБА_2 дає свою згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх подальше усиновлення. Просить суд розглянути справу без його участі (а. с. 74).

Згідно з заявою відповідача від 23 лютого 2023 року відповідач позові вимоги визнає, просить позов задовольнити (а. с. 63)

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Нормами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За приписом частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дітей, не відвідує їх, не займається їхнім вихованням, не допомагає матеріально.

Позивачка довела ті обставини, що відповідач самоусунувся від виховання дітей, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не утримує дітей, не сплачує аліменти.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи. Навпаки, відповідач визнав позов та просить задовольнити його у повному обсязі (а. с. 63). Дав свою згоду на позбавлення його батьківських прав (а. с. 74).

Під час розгляду справи не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній, відповідач не виявляє до своїх дітей батьківського піклування, не цікавиться долею дітей, не відвідує їх та не приймає участі у їх вихованні.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання й матеріального утримання дітей.

Нормами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (частина перша статті 89 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дітей, своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітніх дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав відповідача.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів, суд зазначає наступне.

28 березня 2023 року позивачка ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій просить позовну вимогу щодо зміни способу стягнення аліментів залишити без розгляду (а. с. 75).

Надаючи правову оцінку заяві позивачки, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивачки ОСОБА_1 та залишення позову без розгляду у частині зміни способу стягнення аліментів, оскільки позивачка скористалась своїм правом і це не суперечить закону та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 206, 247, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради, про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів залишити без розгляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2023 року.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа - Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області: місцезнаходження за адресою: вул. Незалежності, 2, с. Дубівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ