Справа № 336/9465/21
Провадження № 2/336/983/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Савеленко О.А.,

за участі секретаря судового засідання Брагіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із позовною заявою про визначення порядку користування квартирою та вселення

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником 7/36 та 5/12 часток кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в м. Запоріжжі. Відповідачі є співвласниками вказаної квартири по 7/36 часток. На момент звернення до суду у квартирі зареєстрований та проживає ОСОБА_3 . Позивач намагався вирішити питання розподілу квартири з відповідачами та направляв їм лист з пропозицією або продати квартиру та розділити кошти пропорційно часткам співвласників, або придбати його частку за ринковою ціною чи продати відповідачу свою. Проте відповіді не отримав. Ключів від квартири у позивача немає, зареєстрований він за іншою адресою. Користуватись квартирою не має можливості.

З метою визначення можливих варіантів користування квартирою, адвокатом позивача було замовлено проведення будівельно-оціночного та будівельно-технічного дослідження. За результатами дослідження ринкова вартість квартири склала 688157,00грн. Експертом запропоновано два варіанти порядку користування квартирою з відступленням від ідеальних часток співвласників з розрахунком компенсації на користь співвласника, площа якого зменшилась. Перепланування приміщень не потребується.

За варіантом першим ОСОБА_1 виділяється в особисте користування: прим.3- кімната (16,27 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.); ОСОБА_2 : прим.4-кімната (14,8 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.); ОСОБА_3 : прим.2 кімната (8,68 кв.м.). Приміщення, які залишаються у спільному користуванні співвласників: 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-коридор, загальною площею 20,58 м.кв. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 111 398 грн. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 складає 39 475 грн. За варіантом другим, ОСОБА_1 виділяється в особисте користування: прим. 3-кімната (16,27 кв.м.), балкон (1,05 м.кв.). ОСОБА_2 виділяється в особисте користування: прим. 2-кімната (8,68 м.кв.), ОСОБА_3 виділяється в особисте користування: прим.4-кімната (14,8 кв.м.), балкон (1,05 м.кв.). Приміщення, які залишаються у спільному користуванні співвласників: 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-коридор, загальною площею 20,58 м.кв. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 39 475 грн. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 складає 111 398 грн. зазначає, що такі варіанти є прийнятними і логічними, бо сукупна частка ОСОБА_1 у вказаній квартирі становить 22/36. Всього троє співвласників. Квартира трикімнатна. Кожному можливо виділити по кімнаті. Так як частка ОСОБА_1 є найбільшою, йому у користування необхідно виділити найбільшу кімнату. Навіть у такому випадку, така кімната за площею буде меншою ніж припадає на його ідеальну частку, тому він повинен отримати компенсацію. Обов`язок щодо компенсації за такими варіантами для відповідачів буде найменшим. Після визнання за ОСОБА_1 права власності на 7/36 та 5/12 часток відповідачі ключі від квартири йому не надали, доступу до квартири він не має.

З урахуванням викладеного просив:

1) встановити факт належності кв. АДРЕСА_1 співвласникам у таких частках: ОСОБА_1 - 7/36 та 5/12 часток, ОСОБА_2 7/36 часток, ОСОБА_3 7/36 часток;

2) встановити порядок користування кв. АДРЕСА_1 відповідно до варіанта № 1, визначеного у висновку експерта № 0002 від 06.09.2021, а саме: ОСОБА_1 виділити в особисте користування: прим.3- кімната (16,27 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.); ОСОБА_2 : прим.4-кімната (14,8 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.); ОСОБА_3 : прим.2 кімната (8,68 кв.м.), залишити у спільному користуванні співвласників: 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-коридор, загальною площею 20,58 м.кв.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію у сумі 111 398 грн., стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію в розмірі 39 475 грн.;

3) усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своїм майном 7/36 та 5/12 частками квартири АДРЕСА_1 вселити ОСОБА_1 у кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в м. Запоріжжя.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 позовну заяву лишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2021 провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 04.10.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача - ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі відмовлено.

04.10.2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті про що постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання (а.с.140).

Відповідачі своїм правом на подання відзиву до суду не скористалися.

Ухвалою від 05.12.2022 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів по справі, а саме інформації про перебування позивача у складі ЗСУ відмовлено ( а.с. 183).

11.01.2023 року у судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_5 вказав, що позов не визнає повністю. Зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, що йому відповідачі чинять перешкоди у користуванні квартирою (а.с. 243).

07.02.2023 року судом постановлено ухвалу про витребування інформації від Державної прикордонної служби України про перетин громадянином ОСОБА_1 державного кордону України.

20.03.2023 року сторони та їх представники, належним чином повідомлені про розгляд справи у судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача та відповідача ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач ОСОБА_2 причини неявки не повідомила.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2020 у справі №336/6895/15-ц (провадження № 2/336/2/2020) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. За ОСОБА_1 визнано право власності на 5/12 часток квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в м. Запоріжжя, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , який успадкував частку у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 . За ОСОБА_1 визнано право власності на 7/36 часток зазначеної квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-21).

В мотивувальній частині рішення встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 є: ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_1 (онук) за правом представлення. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом, в силу ст.1267 ЦК України, є рівними і складають по 7/36 (7/12:3).

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2020 року набрало законної сили.

Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2021 за ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності зареєстровані 5/12 частин та 7/36 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6,7).

Згідно з технічним паспортом та експлікацією квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі наявні наступні кімнати: коридор (6,04кв.м), кімната (8,68 кв.м.), кімната (16,27 кв.м.), кімната (14,08), кухня (6,88 кв.м.), ванна (5,03 кв.м.), туалет (1,26 кв.м.), коридор (1,37 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.), усього загальна площа приміщень 61,71 кв.м (а.с.8,9).

Згідно з висновком експерта № 0002 від 06.09.2021 за результатами проведення оціночно - будівельного та будівельно-технічного дослідження, ринкова вартість квартири склала 688 157 грн.. Експертом запропоновано два варіанти порядку користування квартирою з відступленням від ідеальних часток співвласників з розрахунком компенсації на користь співвласника, площа якого зменшилась. Перепланування приміщень не потребується.

За варіантом першим ОСОБА_1 виділяється в особисте користування: прим.3- кімната (16,27 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.); ОСОБА_2 : прим.4-кімната (14,8 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.); ОСОБА_3 : прим.2 кімната (8,68 кв.м.). Приміщення, які залишаються у спільному користуванні співвласників: 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-коридор, загальною площею 20,58 м.кв. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 111 398 грн. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 складає 39 475 грн.

За варіантом другим, ОСОБА_1 виділяється в особисте користування: прим. 3-кімната (16,27 кв.м.), балкон (1,05 м.кв.). ОСОБА_2 виділяється в особисте користування: прим. 2-кімната (8,68 м.кв.), ОСОБА_3 виділяється в особисте користування: прим.4-кімната (14,8 кв.м.), балкон (1,05 м.кв.). Приміщення, які залишаються у спільному користуванні співвласників: 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-коридор, загальною площею 20,58 м.кв. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 39 475 грн. Розмір грошової компенсації, яка має бути сплачена співвласником ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 складає 111 398 грн. (а.с.22-34).

11.03.2021 ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 був направлений лист щодо способів врегулювання спору щодо належних всім співвласникам часток (а.с.35,36,37).

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 47 Конституції України кожному гарантоване має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як вказує ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту належності кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в м. Запоріжжя співвласникам у таких частках: ОСОБА_1 - 7/36 та 5/12 часток, ОСОБА_2 7/36 часток, ОСОБА_3 7/36 часток, суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2020 у справі №336/6895/15-ц (провадження № 2/336/2/2020) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. За ОСОБА_1 визнано право власності на 5/12 часток квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в м. Запоріжжя, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , який успадкував частку у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 . За ОСОБА_1 визнано право власності на 7/36 часток зазначеної квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-21).

В мотивувальній частині рішення встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 є: ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_1 (онук) за правом представлення. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом, в силу ст.. 1267 ЦК України, є рівними і складають по 7/36 (7/12:3).

Вказане рішення набрало законної сили після перегляду апеляційним та касаційним судом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Вказані висновки узгоджуються з висновками ВС викладеними в постановах від т03.07.2018 у справі № 917/1345/17 та від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для встановлення факту належності квартири співвласникам із зазначенням їх часток, оскільки ці питання вже були вирішені судом про що постановлено рішення яке набрало законної сили.

Вирішуючи позов в частині визначення порядку користування квартирою, суд виходить з наступного.

Частинами 1,2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Так, позивачу на праві власності належить 7/36 та 5/12 частин квартири кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 . Відповідачам належить по 7/36 частин вказаної квартири.

Згідно з технічним паспортом та експлікацією квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі наявні наступні кімнати: коридор (6,04кв.м), кімната (8,68 кв.м.), кімната (16,27 кв.м.), кімната (14,08), кухня (6,88 кв.м.), ванна (5,03 кв.м.), туалет (1,26 кв.м.), коридор (1,37 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.), балкон (1,05 кв.м.), усього загальна площа приміщень 61,71 кв.м (а.с.8,9).

Оскільки, позивач є співвласником найбільшої частки квартири, суд приходить до висновку, що вимоги в частині виділення йому у користування кімнати розміром 16,27 кв.м та балкону площею 1,05 кв.м, вихід до якого з кімнати (загальна площа 17,32 кв.м.) є обґрунтованими.

Щодо виділення у особисте користування інших двох окремих кімнат площею 8,68 кв.м та 14,08 відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнення з них компенсації за майно то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вимоги про встановлення порядку користування квартирою з виділенням їм кімнат не заявляють, а ОСОБА_1 не наділений повноваженнями на представлення їх інтересів. Спір між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо користування квартирою на даний час відсутній.

Окрім того, суд звертає увагу, що грошова компенсація за житло може бути стягнута лише у випадку перерозподілу ідеальних часток, а такі вимоги позивачем не заявлені.

За таких обставин окремі кімнати площею 8,68 кв.м та 14,08, а також балкон площею 1,05 вихід до якого з кімнати, залишаються у спільному користуванні відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишаються: 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-коридор, загальною площею 20,58 м.кв.

Позовні вимоги про вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Встановивши, що позивач є власником частини квартири, а відповідачі чинить йому перешкоди у користуванні власністю, а саме, не реагують на його письмові пропозиції щодо визначення порядку користування квартирою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 35-36), ключів від спірної квартири позивач не має, зареєстрований за іншою адресою, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про вселення позивача до спірної квартири, а також усунення перешкод у користуванні власністю.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1362,00 грн. (з урахуванням задоволення однієї вимоги немайнового характеру і часткового задоволення вимоги немайнового характеру).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

Для відшкодування інших судових витрат, представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги (а.с. 160), рахунки про оплату витрат на правову допомогу на суму 15750,00 грн., детальний опис робіт виконаних адвокатом, та докази витрат на проведення будівельно-оціночного та будівельно-технічного дослідження вартістю 7000,00 грн. ( а.с. 34)

Оскільки судом не прийнято до уваги експертний висновок, у зв`язку з безпідставністю частини вимог, вказані судові витрати не підлягають стягненню.

Витрати на правову допомогу підлягають стягнення частково, враховуючи часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 398,356,358 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме виділити ОСОБА_1 в особисте користування: приміщення 3 - кімнату площею 16,27 кв.м., балкон 1,05 кв.м.

Залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приміщення: 1-коридор, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, 8-коридор, загальною площею 20,58 м.кв.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своїм майном 7/36 та 5/12 частками квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3681,00 грн. з кожного.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Савеленко

20.03.23