Справа № 336/2536/22
Провадження № 2/336/305/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Савеленко О.А.,

за участі секретаря судового засідання Брагіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні, володінні і розпорядженні квартирою шляхом вселення до квартири, про встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 та просила усунути перешкоди, які створює їй відповідач у володінні та користуванні належною їй на праві приватної власності 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення її до квартири за адресою: АДРЕСА_2 та встановлення порядку користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться у спільній частковій власності.

В обґрунтування позову вказала, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у спільній частковій власності та належить на праві власності наступним особам: частина позивачу, на підставі договору дарування, посвідченого 29.08.2020 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстраційний номер договору 1362; частина відповідачу, на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.11.2008 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради.

Наразі всю квартиру займає її співвласник ОСОБА_2 , який позивачу не надає ключі від вхідних дверей до квартири, до квартири її не впускає, виявляє намір і в подальшому користуватись квартирою одноособово.

На думку позивача, така поведінка співвласника суперечить її волі, намірам та чинному законодавству, в зв`язку з чим позивача змушена звернутися до суду з позовом про вселення.

Окрім іншого позивач вказала, що згодна укласти з відповідачем договір про порядок користування квартирою з виділенням їй жилої кімнати № НОМЕР_2 площею 12,1 кв.м., а ОСОБА_2 жилої кімнати АДРЕСА_3 , площею 14,7 та посвідчити такий договір у нотаріуса. Однак, відповідач уникає будь-яких домовленостей з ОСОБА_1 .

Так як квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , поділити в натурі на дві ізольовані квартири з самостійними виходами неможливо, також неможливо співвласникам спільно користуватись жилими приміщеннями у квартирі за вищевказаних обставин, а добровільно співвласники квартири не можуть вирішити питання визначення порядку користування квартирою, просила суд встановити порядок користування квартирою.

Вказала, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,06 кв.м. та жилою площею 26,6 кв.м. складається з двох жилих кімнат, які позначені в технічному паспорті на квартиру, складеному 22.10.2008 р. ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації: жила кімната № 6 площею 12,1 кв.м.; жила кімната №7 площею 14,5 кв.м., а також складається із службових та підсобних приміщень: кухні площею 5,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,2 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору площею 4,2 кв.м., комори площею 0,3 кв.м., балкону площею 0,96 кв.м.

На належну їй частину квартири в квартирі приходиться жилої площі 13,3 кв.м. (26,6 м2: 2 = 13,3 кв.м.).

Враховуючи викладене просила, встановити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться у спільній частковій власності, наступним чином:

виділити ОСОБА_1 , в користування на належну частину квартири жилу кімнату АДРЕСА_4 площею 12,1 кв.м з балконом площею 0,96 кв.м та коморою № 5 площею 0,3 кв.м;

виділити ОСОБА_2 в користування на належну йому 1/2 частину квартири жилу кімнату АДРЕСА_3 площею 14,5 кв.м.;

залишити в спільному користуванні всіх співвласників службові та підсобні приміщення: кухню № 4 площею 5,8 кв.м, ванну кімнату № 3 площею 2,2 кв.м., вбиральню № 2 площею 1,0 кв.м., коридор №1 площею 4,2 кв.м.;

ОСОБА_1 демонтувати дві стіни комори № 5 площею 0,3 м2, розташовані в кімнаті №6, а також закрити дверний отвір між кімнатами АДРЕСА_4 та №7.

Встановлення порядку користування квартирою у відповідності до запропонованого варіанту, не протирічить закону, не порушить права кожного із співвласників щодо користування своєю часткою квартири, у зв`язку з чим є прийнятним.

На цей час жилі кімнати в квартирі суміжні, однак на думку позивача можливо зробити жилі кімнати ізольованими між собою шляхом демонтажу двох стін комори № 5 площею 0,3 кв.м., розташованих в кімнаті №6, та закриттям дверного отвору між кімнатами №6 та № 7, для здійснення чого не потрібні спеціальні дозволи та узгодження компетентних органів. Вказані роботи позивач згодна виконати самостійно за власний рахунок.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2022 провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

24.11.2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті про що постановлено ухвалу. Також задоволено клопотання позивач про виклик свідків.

Позивач ОСОБА_1 у судових засіданнях 31.08.2022, 10.01.2023, 20.02.2023 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач, повідомлений у встановленому законом порядку, у судові засідання жодного разу не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.

15.03.2023 року у судове засідання сторони не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач причини неявки не повідомив.

Враховуючи вищевказані обставини, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у спільній частковій власності та належить на праві власності наступним особам:

частина ОСОБА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого 29.08.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстраційний номер договору 1362 (а.с. 67-70);

частина ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.11.2008 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради ( а.с. 10).

Згідно з технічним паспортом квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , квартира загальною площею 41,06 кв.м. складається з двох жилих кімнат площею 14,5 кв.м. і 12,1 кв.м., а також кухні площею 5.8 кв.м., ванної кімната площею 2.2. кв.м., вбиральні площею 1.0 кв.м., коридору площею 4.2 кв.м. кладочки площею 0,3 кв.м., балкону площею 0,96 кв.м.

За відомостями департаменту реєстраційних послуг за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована одна особа, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 47 Конституції України кожному гарантоване має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як вказує ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та його представника, покази свідків по справі, суд дійшов наступних висновків.

Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення суд зазначає наступне.

У судовому засіданні позивач пояснила, що деякий час доглядала за своєю знайомою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допомагала їй по господарству.

29.08.2020 року ОСОБА_3 подарувала свою частку квартири (), розташованої за адресо: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , що підтверджується договором дарування, посвідченим 29.08.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстраційний номер договору 1362. Після смерті ОСОБА_3 в квартирі з`явився її син, змінив замки на вхідних дверях та не впускає до квартири позивачку. Вказав, що не визнає договір дарування.

Свідок ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні повідомив, що позивач по справі є його подругою. Декілька років ОСОБА_1 допомагала своїй знайомій ОСОБА_3 по господарству, купувала продукти, оскільки остання була похилого віку, родичі їй не допомагали. Він також неодноразово був у ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 , їм було відомо, що у ОСОБА_3 є син, але він ніколи не з`являвся, в квартирі, допомоги не надавав своїй матері. Також повідомив, що після смерті ОСОБА_3 , відповідач змінив замки в квартирі і не впускає до квартиру ОСОБА_1 ОСОБА_4 особисто спілкувався з ОСОБА_2 , для того щоб в досудовому порядку врегулювати спір, однак відповідач відмовився від будь яких домовленостей. Окрім іншого, вказав що похованням ОСОБА_3 займалася ОСОБА_1 , син допомоги не надавав.

Свідок ОСОБА_5 , допитана у судовому засіданні, повідомила, що позивач її подруга. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що та допомагала знайомій бабусі ліками та продуктами. Після смерті бабусі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 прийшли до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 щоб зняти показники лічильників, але до квартири потрапити не змогли, оскільки було змінено замок.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Встановивши, що позивач є власником частини квартири, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні власністю, а саме, не впускає в квартиру, що підтверджується показами свідків, ключів від спірної квартири позивач не має, зареєстрована за іншою адресою, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про вселення позивача до спірної квартири, а також усунення перешкод у користуванні власністю.

Вирішуючи позов в частині визначення порядку користування квартирою, суд виходить з наступного.

Частинами 1,2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Так, позивачу на праві власності належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , інша частина належить відповідачу.

Згідно з технічним паспортом квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , квартира загальною площею 41,06 кв.м. складається з двох жилих кімнат площею 14,5 кв.м. і 12,1 кв.м., а також кухні площею 5.8 кв.м., ванної кімнати площею 2.2. кв.м., вбиральні площею 1.0 кв.м., коридору площею 4.2 кв.м. кладочки площею 0,3 кв.м., балкону площею 0,96 кв.м.

Оскільки, позивач є співвласником 1/2 частки квартири, самостійно співвласники не домовились щодо порядку користування квартирою, суд приходить до висновку, що вимоги в частині виділення позивачу у користування кімнати площею 12,1 кв.м з балконом площею 0,96 кв.м, та комори площею 0,3 кв.м., а відповідачу кімнати площею 14,5 кв.м. є обґрунтованими.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не висловив свої пропозиції щодо порядку користування квартирою.

За таких обставин, кухня площею 5.8 кв.м., ванна кімната площею 2.2. кв.м., вбиральня площею 1.0 кв.м., коридор площею 4.2 кв.м залишаються у спільному користуванні співвласників квартири.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про демонтаж двох стін комори № 5 площею 0,3 кв.м та закриття дверного отвору між кімнатами № 6 та 7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, для вирішення питання можливості демонтажу стін необхідно висновки будівельно-технічної експертизи, однак такого клопотання позивачем подано не було під час розгляду справи. Відповідно суд позбавлений можливості вирішувати це питання.

Суд також не приймає до уваги посилання представника позивача на ст. 152 ЖК України згідно якої, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, оскільки суд не наділений повноваженнями самостійно визначати , які конструкції є несучими, а які ні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 398,356,358 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні, володінні і розпорядженні квартирою шляхом вселення до квартири, про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні та користуванні квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться у спільній частковій власності, наступним чином:

Виділити ОСОБА_1 , в користування жилу кімнату № НОМЕР_2 площею 12,1 кв.м з балконом площею 0,96 кв.м та коморою № 5 площею 0,3 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 в користування жилу кімнату № 7 площею 14,5 кв.м. в квартирі.

Залишити в спільному користуванні всіх співвласників квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 службові та підсобні приміщення: кухню № 4 площею 5,8 кв.м, ванну кімнату № 3 площею 2,2 кв.м., вбиральню № 2 площею 1,0 кв.м., коридор №1 площею 4,2 кв.м.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1984,80,00 грн.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Савеленко

15.03.23