Справа № 2-478/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо відмови у скасуванні арешту грошових коштів на картковому рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просить визнати неправомірною, в межах предмету скарги, бездіяльність старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Алли Ярмоленко щодо залишення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати та зобов`язати старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Аллу Ярмоленко скасувати арешт грошових коштів, які є заробітною платою на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Металургійного ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Алли Ярмоленко перебуває виконавче провадження №47015398 з примусового виконання виконавчого листа №2-478 від 19.11.2010 року про стягнення з нього на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу у розмірі 490112 грн. 06 коп. В межах вказаного виконавчого провадження з 01.07.2018 року по 31.03.2022 року із заробітної плати заявника, яку він отримує у ТОВ «Ливарно-механічний завод», було утримано заборгованість у розмірі 131054 грн. 14 коп. Крім того, Металургійним відділом ДВС за період з 01.07.2018 року по 31.03.2022 року, з його заробітної плати було утримано 14561 грн. 54 коп., згідно виконавчого листа №б/н від 19.11.2010 року до погашення боргу в сумі 56451 грн. 06 коп.

24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

09.11.2022 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та як результат, було накладено арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито для отримання заробітної плати. Проте заявник вважає, що такими діями державного виконавця порушено його право на отримання заробітної плати, оскільки під час воєнного стану не підлягають арешту банківські рахунки з «особливим» статусом пенсійні, соціальні, зарплатні, стипендіальні тощо, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій вимоги скарги підтримав та просив розглянути за його відсутності.

Представник Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явилась, надала відзив на скаргу, в якому заперечувала проти вимог скарги, зазначила, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №47015398 з примусового виконання виконавчого листа №2-478 від 19.11.2010 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про солідарне стягнення зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу у сумі 562780 грн. 62 коп., судових витрат по справі у сумі 1700 грн. 00 коп. та витрат на ІТЗ розгляду справи у сумі 30 грн. 00 коп. Виконавчий лист надійшов на виконання до відділу ДВС із заявою стягувача за місцем роботи боржника ОСОБА_1 на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 26.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, згідно якої проводиться 20% утримання із заробітної плати ОСОБА_1 до повного погашення боргу на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в сумі 564510 грн. 62 коп. та виконавчого збору у сумі 56451 грн. 06 коп. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням правового режиму воєнного стану на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження» Законом України від 15.03.2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності 26.03.2022 року, розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 21.03.2023 року, враховуючи проведені утримання із заробітної плати ОСОБА_1 , залишок боргу за виконавчим листом №2-478 від 19.11.2010 року становить 433443 грн. 54 коп. 09.11.2022 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банків на виконання. Згідно відповідей від банків, на рахунках боржника недостатньо коштів для виконання постанови. Враховуючи викладене, представник Металургійного ВДВС вважає, що підстави для зняття арешту з арештованого майна та коштів боржника за виконавчим провадженням №47015398 відсутні.

Представником АТ «Державний експортно-імпортний банк України» також було надано до суду заперечення на скаргу, в яких представник стягувача зазначив про незгоду із вимогами скарги, просив відмовити у її задоволенні. Також вказав, що арешт на відкриті рахунки боржника може бути накладено, окрім тих рахунків, арешт яких заборонено Законом, тобто рахунки, які мають спеціальний режим використання. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на відповідному «захищеному» рахунку, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на такому рахунку та повернути постанову без виконання, що є підставою для зняття арешту із цих коштів, відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки банком накладено арешт на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , то він не віднесений до рахунку зі спеціальним призначенням і на даний рахунок можуть поступати і поступають інші кошти, а не тільки заробітна плата. Отже, відсутні підстави для задоволення вимог скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічне положення міститься у приписах ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, згідно виконавчого листа №2-478/10, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості у розмірі 562780 грн. 62 коп., судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 30 грн. 00 коп. Всього: 564510 грн. 62 коп.

Відповідно до Довідки ТОВ «Ливарно-механічний завод», ОСОБА_1 працює на даному підприємстві та з 01.07.2018 року з його заробітної плати утримується заборгованість згідно виконавчого листа №б/н від 19.11.2010 року до погашення боргу у розмірі 564510 грн. 62 коп.

Згідно Довідки АТ «Укрсиббанк» від 07.12.2022 року, станом на дату надання довідки, клієнт ОСОБА_1 має рахунок № НОМЕР_1 для отримання заробітної плати в АТ «Укрсиббанк».

ОСОБА_1 звернувся до начальника Металургійного відділу ДВС із заявою про скасування арешту з карткового рахунку № НОМЕР_1 на який зараховується його заробітна плата, проте листом старшого державного виконавця А. Ярмоленко №82068 від 05.12.2022 року йому було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з п. 7 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція), розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, яке полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч.ч. 3,4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, ч.ч. 1 та 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених законами, зазначеними у частині другій цієї статті, та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Пунктом 10 Розділу VIII Інструкції передбачено, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Пунктами 3, 14, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, з вищевикладеного слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно положень ч.ч. 1 та 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, у тому числі за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення заробітну плату, пенсію, стипендію боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення, однак, у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати, пенсії, стипендії за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на отримання доходу, як засобу для існування, тому законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання доходу та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату таке обмеження не розповсюджується.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 року у справі №756/8815/20.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату боржника здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно, як заробітної плати, пенсії або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Частиною 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а згідно із п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №905/361/19 (провадження №12-28гс20).

При цьому передбачене абз. 2 ч. 2 ст. 59 України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 ч. 4 ст. 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звертався до державного виконавця із заявою про скасування арешту з рахунку, та згідно довідки банка встановлено, що на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», зараховується отримана скаржником заробітна плата, однак державний виконавець в порушення п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешту з грошових коштів, що зараховуються як заробітна плата, не зняв, залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника та звернення на них стягнення унеможливлює отримання скаржником будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела доходів та позбавляє його засобів до існування, тому суд погоджується з доводами боржника про те, що бездіяльність державного виконавця є неправомірною.

При цьому, суд зауважує, що державний виконавець перед накладенням арешту на кошти, які розміщені на банківських рахунках, зобов`язаний самостійно пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку, а накладення такого арешту не повинне ставитись у залежність від повідомлення банку про наявність таких обмежень. Накладення арешту на усі грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, який використовується для виплати особі заробітної плати, призводить до порушення конституційних прав особи та позбавляє її коштів для існування, а тому у будь-якому випадку є незаконним.

За змістом ст. 451 ЦПК України, у разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає, що державного виконавця слід зобов`язати усунути порушення, поновити порушене право заявника, яке можливо відновити зобов`язавши державного виконавця скасувати арешт грошових коштів, що надходять як заробітна плата боржника.

Отже, виходячи з викладеного, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 обґрунтована, її вимоги доведені наявними в матеріалах справи доказами, відтак її вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Алли Ярмоленко щодо залишення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Зобов`язати старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Аллу Ярмоленко скасувати арешт грошових коштів, які є заробітною платою на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.