КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2523/2023 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламая Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2022 року за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ),

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою про визнання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 18 жовтня 2021 року з виконання виконавчого листа № 369/9560/20, виданого 08 жовтня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області неправомірною.

В оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 адреса стягувача (позивачки) зазначена адреса: АДРЕСА_1 , яка не відповідає її дійсному місцю реєстрації, зазначеному в поданій нею позовній заяві та паспорті громадянина України: АДРЕСА_2 , який, зокрема має штамп про реєстрацію на території Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_3 .

Вищевказана адреса: АДРЕСА_1 , зазначена в ордері № 879015 адвоката Дейнегіна С.М. - представника стягувача (позивачки), який є в матеріалах виконавчого провадження.

З огляду на викладене, державний виконавець, грубо порушуючи вимоги п. 6 ч. 4 ст. 4 Законом України «Про виконавче провадження» не повернув виконавчий лист стягувачу без прийняття до виконання, як такий що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 цього Закону.

Крім того, до заяви про примусове виконання рішення, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

В свою чергу адвокат Дейнегін С.М., порушуючи вимоги положень ст. ст. 16, 26 Закону України «Про виконавче провадження»; ч. 10 Розділу II та ч. 1 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, в заяві про примусове виконання рішення зазначив як стягувача, якого він представляє, громадянку Російської Федерації ОСОБА_2 , особа якої посвідчується паспортом громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданого 27 квітня 2017 року із адресами місця проживання чи перебування стягувача або у Російській Федерації, або у робочому кабінеті адвокатського бюро «Адвокатський кабінет Дмитра Макучкіна», не вказав номер телефону стягувача, зазначив реквізити рахунку для отримання аліментних сум у банку - нерезиденту, розташованому у Російській Федерації.

Однак, адвокат Дейнегін С.М., не наділений правом представляти іноземну громадянку у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, де сторонами виступають виключно громадяни України .

Під час розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області справи № 369/9560/20 про стягнення аліментів позивачем виступала громадянка України ОСОБА_2 . Відомості про вихід з громадянства України ОСОБА_2 (указ Президента України) відсутні. Тобто остання не позбавлена можливості користуватися усіма правами та нести всі обов`язки громадянина України.

У зв`язку з цим, вважав, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Крім того, заявник просив поновити строк на подання скарги.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив:

- визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 18 жовтня 2021 року, винесену головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловською Юлією Олександрівною з виконання виконавчого листа № 369/9560/20, виданого 08 жовтня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

-поновити строк для подання скарги на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 18 жовтня 2021 року, винесену головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловською Юлією Олександрівною з виконання виконавчого листа № 369/9560/20, виданого 08 жовтня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Ухвалою Києво-Святошиського районного суду Київської області від 01 серпня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильних висновків суду про задоволення скарги на дії державного виконавця.

Доводи апеляційноїної скарги зводяться до тих, які були викладені в скарзі під час звернення до суду першої інстанції.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу про визнання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження неправомірною.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу суду апеляційної інстанції відзив не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Вишневому ВДВС Бучанського району, Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають матеріали виконавчого провадження НОМЕР_2 від 18 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року Головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловською Юлією Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 369/9560/20, виданого 08 жовтня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

З наявної ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2022 року у справі №369/9560/20 вбачається, що виконавчий лист від 08 жовтня 2021 року містить необхідні реквізити, встановлені законом.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що наведені скаржником в обґрунтування своїх вимог підстави в своїй сукупності не свідчать про наявність достатніх обставин для визнання неправомірними дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, та інших постанов, винесених з метою належного виконання ухвали суду, оскільки, в ході розгляду справи судом було встановлено, що державним виконавцем Стебловською Ю.О., на підставі поданих стягувачем документів було правомірно відкрито виконавче провадження.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновки суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У відповідності до ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги до виконавчого документа. У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з положеннями статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що виконавець може повернути виконавчий документ лише у випадках чітко визначених положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та за наявності достатніх на те підстав.

Таким чином, підставою для відкриття виконавчого провадження стало те, що виконавчий документ відповідав нормам Закону України «Про виконавче провадження», а підстав для його повернення без прийняття до виконання у приватного виконавця не було, керуючись ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в день надходження заяви від стягувача, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання листа №369/16370/21, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 жовтня 2021 року.

Правильність зазначення адреси стягувача у виконавчому документі, перш за все стосується саме прав стягувача на комунікацію із виконавчою службою і отримання стягнення за виконавчим документом і жодним чином не порушує прав боржника. Стягувач або його представник має право зазначити адресу стягувача і державний виконавець не наділений повноваженнями перевіряти цю адресу.

Щодо доводів скаржника про те, що заяву про відкриття виконавчого провадження подав представник, який немає повноважень на представлення ОСОБА_2 , яка має громадянство російської федерації, адже в останнього були повноваження лише на представництво ОСОБА_2 , яка була громадянкою України, то вони не ґрунтуються на наведених вище вимогах закону.

ОСОБА_2 ідентифікована як фізична особа, а тому належність її до громадянства конкретної держави не має юридичного значення для представництва її інтересів адвокатом, а також для прийняття виконавчого листа, в якому вона є стягувачем, до виконання.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції вже надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правомірно дослідив і дав оцінку наданим позивачкою доказам і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2022 року за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 березня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді