САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1144/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.06.2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Мовшовичі Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради та Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради про визнання права на приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради та Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради про визнання права на приватизацію. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 15 березня 1977 року родина ОСОБА_3 у складі 4 осіб отримала квартиру за договором найму житлового приміщення для проживання родиною у складі: голова родини ОСОБА_4 , 1939 р.н., дружина ОСОБА_5 , 1940 р.н., син ОСОБА_6 , 1964 р.н., донька ОСОБА_7 , 1974 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 . Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Брат позивача ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач ОСОБА_1 вписана в договір, як ОСОБА_3 , що є її дошлюбним дівочим прізвищем. 15 липня 1994 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_9 », вказаний шлюб розірвано. 14 квітня 2017 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_10 ». ОСОБА_1 зареєстрована за адресою проживання з 01.04.1977 року по 01.02.1993 року та з 01.06.1993 року по теперішній час, з вибуттям на 4 місяці в гуртожиток м. Запоріжжя на навчання. Місце свого проживання позивач не змінювала, в приватизації жодного разу участі не приймала. Утриманням квартири АДРЕСА_2 , займалась позивач. Позивач зареєстрована за вказаною адресою, а всі вписані в договір найму житлового приміщення члени родини померли, а тому ОСОБА_1 є єдиним квартиронаймачем двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вирішила використати своє право на приватизацію вказаної квартири, для чого останньою було зроблено запит до КП «Енергодарське БТІ» Енергодарської міської ради, для реалізації своїх намірів. КП «Енергодарське БТІ» Енергодарської міської ради надано відповідь про те, що відповідно до п.17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань Житлового-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру при зверненні подає вичерпний перелік документів до якого входить копія ордера на житлове приміщення, у зв`язку із відсутністю даного документа, органом приватизації буде відмовлено у прийнятті заяви на приватизацію. Позивач запевняє, що договір найму житлового приміщення, це і є той документ на підставі якого відбулася видача її родині вказаної квартири та заселення на проживання. Для вирішення питання щодо видачі ордеру на вселення до квартири позивач зверталась до ДТЕК «Запорізька ТЕС», у відповідь отримала інформацію про те, що житловий фонд передано на баланс м. Енергодар, відповідно документи відсутні, також позивач зверталась до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області з проханням надати довідку на підтвердження видачі ордеру на житло квартири АДРЕСА_2 у зв`язку із його відсутність. Відносно даного звернення позивачу було роз`яснено те, що договір найму житлового приміщення це і є документ підстава для використання та вселення в житлове приміщення, ДТЕК «Запорізька ТЕС» не передавала жодних документів на зберігання до ВК ЕМР. В архівному відділі Енергодарської міської ради зберігаються документи з середини 1985 року, а договір найму житлового приміщення до даної квартири було видано 1977 року, у зв`язку з чим надати запитувані документи немає можливості та рекомендовано звернутися до суду. Договором найму житлового приміщення від 15.03.1977 року встановлено такі технічні характеристики ОНМ, а саме квартири АДРЕСА_2 : кімната 18,00 кв.м., кімната 12,86 кв.м., кухня 7,60 кв.м., передняя (коридор) 7,99 кв.м., туалет 1,06 кв.м., ванна 2,61 кв.м., загальною площею 51,15 кв.м. та житловою площею 30,86 кв.м. Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа №А22701), виготовлений станом на 11.02.2022 року КП «Енергодарським БТІ» ЕМР, двокімнатна квартира квартири АДРЕСА_2 , складається з: коридору площею 9,00 кв.м., кімнати площею 17,9 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м., ванна 2,6 кв.м., кухня 7,6 кв.м., кімната 12,8 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м. Загальну площу квартири збільшено шляхом перепланування, згідно проекту та надання дозволу Управління комунальної власності Енергодарської міської ради. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.02.2022 року за №300367052, квартира АДРЕСА_2 у вказаних реєстрах не зареєстрована. Позивач все своє життя проживає у вказаній квартирі, іншого житла окрім, зазначеного в якому позивач проживає більше 45 років у власності та користуванні немає. Просить суд визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

27 квітня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано докази.

26 квітня 2023 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява з проханням розглядати справу без участі сторони позивача, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача Виконавчого комітету Енергодарської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через офіційну електронну адресу, причини неявки невідомі, клопотань про участь в режимі відеоконференції до суду не надсилав.

Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі, клопотань про участь в режимі відеоконференції до суду не надсилав.

Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, що 15 березня 1977 року родина ОСОБА_3 у складі 4 осіб отримала квартиру за договором найму житлового приміщення для проживання родиною у складі: голова родини ОСОБА_4 , 1939 р.н., дружина ОСОБА_5 , 1940 р.н., син ОСОБА_6 , 1964 р.н., донька ОСОБА_7 , 1974 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-31).

Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.37).

Брат позивача ОСОБА_6 , відповідно до інформації з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 25 серпня 2010 року уклав шлюб з ОСОБА_11 та взяв прізвище своєї дружини « ОСОБА_12 » (а.с.32, 33, 34, 35, 39).

ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.36).

Мати позивача ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.38).

Позивач ОСОБА_1 вписана в договір, як ОСОБА_3 , що є її дошлюбним дівочим прізвищем.

15 липня 1994 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_9 », вказаний шлюб розірвано (а.с.40, 41).

14 квітня 2017 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_10 », актовий запис №78 (а.с.42).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою проживання з 01.04.1977 року по 01.02.1993 року та з 01.06.1993 року по теперішній час, з вибуттям на 4 місяці в гуртожиток м. Запоріжжя на навчання (а.с.23, 24, 62).

Утриманням об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , займалась ОСОБА_1 , що підтверджується копіями квитанцій про сплату комунальних послуг, випискою з облікового рахунку та копіями договорів на надання комунальних послуг (а.с.43-53, 59-61, 63-140).

Згідно відповіді КП «Енергодарське БТІ» Енергодарської міської ради №01-20/18 від 27.01.2022 року, відповідно до п.17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань Житлового-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру при зверненні подає вичерпний перелік документів до якого входить копія ордера на житлове приміщення, у зв`язку із відсутністю даного документа у ОСОБА_1 , органом приватизації буде відмовлено у прийнятті заяви на приватизацію та роз`яснено право звернутися до суду (а.с.55).

Договором найму житлового приміщення від 15.03.1977 року встановлено такі технічні характеристики ОНМ, а саме квартири АДРЕСА_2 : кімната 18,00 кв.м., кімната 12,86 кв.м., кухня 7,60 кв.м., передняя (коридор) 7,99 кв.м., туалет 1,06 кв.м., ванна 2,61 кв.м., загальною площею 51,15 кв.м. та житловою площею 30,86 кв.м. (а.с.29).

Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа №А22701), виготовлений станом на 11.02.2022 року КП «Енергодарським БТІ» ЕМР, двокімнатна квартира квартири АДРЕСА_2 , складається з: коридору площею 9,00 кв.м., кімнати площею 17,9 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м., ванна 2,6 кв.м., кухня 7,6 кв.м., кімната 12,8 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м. Загальну площу квартири збільшено шляхом перепланування, згідно проекту та надання дозволу Управління комунальної власності Енергодарської міської ради (а.с.56, 57).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.02.2022 року за №300367052, квартира АДРЕСА_2 у вказаних реєстрах не зареєстрована (а.с.54).

Згідно листа Управління комунальної власності Енергодарської міської ради Запорізької області №01-11/02565-06 від 10.02.2022 року, ОСОБА_13 надано згоду на перепланування квартири та покладено відповідальність за перепланування, як на власника квартири (а.с.58).

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступних висновків.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Нормами ч.1 ст.327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За змістом ст.5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до п.п.4,5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Згідно ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

За нормами ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

Статтею 58 ЖК Української PCP передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

У відповідності до ст.47 Конституції України, одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов`язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання Державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату.

За правилами ч.3 ст.9 ЖК Української PCP, яка кореспондується із ч.3 ст.48 Житлового кодексу конституційне право на житло може бути реалізовано, зокрема, шляхом приватизації житла.

За змістом ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир, призначених для проживання сімей та одиноких осіб.

Відповідно до частини 5 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі - закон N 2482-ХІІ від 19.06.92 р.), кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

З огляду на положення частини 1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 11 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно ч.3 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового зонду" передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання зави громадянина.

За приписами ч.10 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового зонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 нього Закону, а саме не підтягають приватизації: квартири - музеї; квартири будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним.

Відповідно до п.11 ст.8 вищевказаного Закону, спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце

проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

За правилами статті 11, ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ч.1ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є також майно, майнові права.

Згідно приписів частини 3 статті 9 ЖК Української PCP ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Так, цією нормою закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У п.36 рішення від 18.11.2004 року у справі "Прокопович проти Росії" ЄСПЛ визначив, що концепція "житла" за змістом ст.8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. "Житло" - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання "житлом", що б спричинило захист на підставі п.1 ст.8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі "Баклі проти Сполученого Королівства" від 11.01.95, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст.8 Конвенції.

Відсутність ордеру та у зв`язку з цим неможливість органу приватизації надати дозвіл позивачу на приватизацію спірної квартири, позбавляє наймача житла можливості реалізувати наявне у нього право на приватизацію квартири.

Позивач зареєстрована у спірній квартирі, а всі вписані в договір найму житлового приміщення члени родини померли, а тому ОСОБА_1 є єдиним квартиронаймачем двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира є єдиним житлом позивача. Місце свого проживання позивач не змінювала, в приватизації жодного разу участі не приймала.

З урахуванням усіх встановлених по справі обставин та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність захистити порушене право позивача у заявлений нею спосіб, шляхом визнання права на приватизацію.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст.5, 9, 58 ЖК Української PCP, ст.ст.1, 2, 4, 5, 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.15, 177, 310, 327, 345, 509 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 84, 89, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.11, ) та Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради (Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, буд.4-а) про визнання права на приватизацію задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев