Справа № 550/386/23
Провадження № 2-з/550/5/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року смт Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Оболєнська С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чутівського районного суду Полтавської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області суду із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви до суду. В заяві просить суд накласти арешт на автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 2010 року випуску, загальний легковий хетчбек, ідентифікаційний номер т/з НОМЕР_1 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що з 08.10.2016 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Наразі в провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. В подальшому ним буде поданий позов про поділ спільного майна подружжя. За час шлюбу, а саме 13.07.2021 вони придбали автомобіль MITSUBISHI LANCER 2010 року випуску, загальний легковий хетчбек, ідентифікаційний номер т/з JMBLNCX1ABU001414 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який наразі перебуває у користуванні дружини ОСОБА_2 . Заявник вказує, що йому стало відомо про намір дружини ОСОБА_2 продати вищевказаний автомобіль, про що додав роздруківку оголошення на сайті продажу автомобілів.

Враховуючи те, що вищевказаний автомобіль буде предметом позовних вимог у позові про поділ спільного майна подружжя, заявник зазначає, що невжиття даного виду забезпечення позову, може призвести до безпідставної реалізації предмету позову, і в разі майбутнього задоволення позову може утруднити виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши додані до заяви матеріали, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що « забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц та від 18 жовтня 2021 року у справі № 910/7029/21.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі із 08.10.2016, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 .

Як вбачається із відомостей свідоцтва про шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно наданої копії паспорта серія НОМЕР_4 , дружиною позивача є ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 виданого ТСЦ 5341, власником автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 2010 року випуску, загальний легковий хетчбек, ідентифікаційний номер т/з НОМЕР_1 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_5 . Дата реєстрації автомобіля зазначена 13.07.2021.

Як зазначив заявник ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було видано на дошлюбне ім`я його дружини « ОСОБА_6 », оскільки остання не здійснювала заміну посвідчення водія після реєстрації шлюбу.

Слід зауважити, що заявником не доведено, та не додано належних доказів у підтвердження вищевказаних обставин, зокрема договору купівлі-продажу автомобіля чи інших підтверджуючих документів щодо власника автомобіля, оскільки зазначений транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Доказів щодо зміни прізвища дружини заявника ОСОБА_2 на « ОСОБА_6 », після укладення шлюбу, а саме на дату реєстрації транспортного засобу 13.07.2021 до суду не надано.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що вказане у заяві майно, а саме автомобіль MITSUBISHI LANCER 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_5 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного, суддя вважає заяву ОСОБА_1 необґрунтованою, а тому дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. А. Оболєнська