Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1791/23
Провадження № 2-з/711/17/23
У Х В А Л А

28.03.2023 м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Щокань В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 , яка подана його представницею адвокатом Різник Вікторією Павлівною про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , через свою представницю адвоката Різник Вікторію Павлівну, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить:

-визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ;

-у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,7 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м;

-визнати рухоме майно: телевізор «АКА», вартістю 5000 грн., холодильник «Samsung», вартістю 12000 грн., пральну машину «LG», вартістю 10000 грн., стіл кухонний з дубовою стільницею та залізними ніжками, вартістю 5000 грн., диван сірого кольору, вартістю 30000 грн., двоспальне ліжко, вартістю 24000 грн., дитяче ліжко, вартістю 12000 грн., дитячу парту із стільцем, вартістю 6000 грн., дитячу шафу, вартістю 12000 грн., тюль і штори, вартістю 30000 грн., загальною вартістю 146000 грн. - об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ;

-у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: телевізор «АКА», вартістю 5000 грн., холодильник «Samsung», вартістю 12000 грн., пральну машину «LG», вартістю 10000 грн., стіл кухонний з дубовою стільницею та залізними ніжками, вартістю 5000 грн., двоспальне ліжко, вартістю 24000 грн., дитячу шафу, вартістю 12000 грн., загальною вартістю 68000 грн. ;

-стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь судові витрати.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що під час проживання в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя сторони, 12.11.2020 купили квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,7 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 12.11.2020 між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_4 . Тобто, вказана вище квартира належить на праві власності ОСОБА_4 .

Разом з тим, незважаючи на те, що квартиру АДРЕСА_1 , він та відповідачка придбали під час проживання у шлюбі, за спільні кошти подружжя, однак відповідачка, ОСОБА_2 , погрожує йому відчужити квартиру третім особам, щоб таким чином позбавити його можливості розпорядитися своєю часткою майна на власний розсуд та у подальшому покласти на нього тягар повернення квартири від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення його порушених прав.

Як зазначено, він не має у власності житла, а вказану вище квартиру він та відповідачка придбали для спільного проживання, однак на даний час існує загроза відчуження відповідачкою без його згоди вказаної квартири.

В зв`язку з цим, вважає, що на даний час існує ймовірність відчуження відповідачкою спірної квартири третім особам до прийняття судом рішення за даним спором, так як вона знаходиться у розпорядженні відповідачки та існує реальна загроза порушення його майнових прав. Захід забезпечення позову - накладення арешту на майно - буде спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене вище, вважає, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , є співмірним із заявленими позовними вимогами, зазначений захід забезпечення знаходиться у прямому зв`язку із предметом позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду, тому з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, з метою уникнення порушення його прав просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , зі забороною ОСОБА_2 чи будь-яким іншим особам відчужувати спірне нерухоме майно до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - подана до Придніпровського районного суду м. Черкаси 24.03.2023. На час розгляду заяви про забезпечення позову, питання про відкриття провадження у справі ще не вирішене.

Слід зазначити, що під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 по справі № 183/5864/17-ц, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи доводи, що викладені у позовній заяві, ОСОБА_1 вказує про порушення його майнового права, зокрема права спільної сумісної власності на нерухоме та рухоме майно.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 12.11.2020 між продавцем, ОСОБА_3 та покупцем, ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Корчемною М.В., зареєстрованого у реєстрі за №2737, остання придбала квартиру АДРЕСА_1 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 322293072 від 08.02.2023), об`єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер об`єкта у РПВН - 22691498, належить на праві власності ОСОБА_4 (розмір частки - 1).

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Крім того, суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Таким чином, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін,суд приходить до висновку про те, що є достатні підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання чи зробити неможливим виконання рішення суду, враховуючи категорію справи, характер спірних правовідносин, предмет спору та ціну позову, обставини придбання нерухомого майна, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, а саме, слід вжити заходи забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. На думку суду, такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, в частині накладення арешту на нерухоме майно слід відмовити.

Крім того, на думку суду, невжиття заходів забезпечення позову, може унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також такий вид забезпечення позову сприятиме збереженню статусу та належності цього майна до закінчення розгляду справи по суті. Застосовані судом заходи забезпечення позову не позбавляють відповідачку та інших осіб права користування вказаним вище нерухомим майном до вирішення спору по суті.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які наведені у постанові від 19.02.2021 по справі № 643/12369/19.

Станом на 28.03.2023 підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , а саме, - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 101).

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Копію ухвали після виконання направити сторонам для відому.

Застосовані за цією ухвалою заходи забезпечення позову не перешкоджають користуванню об`єктами нерухомого та рухомого майна.

Суд може скасувати або змінити заходи забезпечення позову за клопотанням учасника справи.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 29.03.2026.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 28.03.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька