РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/406/23

Провадження №2-о/568/26/23

29 березня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.,

секретар судового засідання Саган В.В.

за участю заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ

27.03.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду заявою про видачу обмежувального припису, а саме: заборонити ОСОБА_2 з`являтися за місцем її проживання та заборнитини особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Ухвалою від 27.03.2023 р. заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання на 29.03.2023 р.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала у повному обсязі. Пояснила, що в сім`ї постійно виникають сварки, чоловік застосовує до неї психологічне та фізичне насильство, вона неодноразово зверталась до відділення полції про притягнення її чоловіка до адміністративної відповідальності.

Заінтересована особа в судовому засіданні заперечив вимоги заяви, просив відмовити в її задоволенні. Пояснив, що вважає себе зразковим чоловіком та батьком для своїх дітей. Зазначив, що в сім`ї інколи виникають конфлікти, проте, на даний час відносини в сім`ї дружні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що 25.08.2012 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб Пустоіваннівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.08.2012 р.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 07.07.2017 р.), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 29.07.2015) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 10.09.2013 р.).

21.03.2023 р. відносно ОСОБА_1 застосовано терміновий заборонний припис серія АА № 069742.

Відповідно до довідки Козинської сільської ради № 44/05-37/5/23 від 22.03.2023 р. ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: син ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 , мати ОСОБА_6 та чоловік ОСОБА_2 , який проживає без реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Судом встановлено, що заявник не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів, які підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 є кривдником, в яких формах останній вчиняв відносно дружини домашнє насильство, з якою періодичністю вчиняється (вчинялося) домашнє насильство.

Крім того, заявник вказує, що вона декілька разів зверталась із заявою до органів поліції щодо факту вчинення відносно неї домашнього насильства. Проте, будь-яких даних про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно дружини, матеріали справи не містять.

Заявник вказує, що ОСОБА_2 застосовує до неї психологічне насильство, при цьому, заявником не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 психологічного або фізичного насильства щодо неї, а самі лише твердження заявника про те, що він чинить психологічне насильство, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

У суді не доведено ризиків, які можуть настати у разі незастосування стосовно заінтересованої особи обмежувального припису.

Крім того, матеріали справи не містять докази на підтаві яких складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 21.03.2023 року, не містять жодного доказу в підтвердження вжиття заходів дільничним офіцером поліції задля здійснення перевірки інформації щодо наявності підстав для винесення термінового заборонного припису.

Сам факт конфлікту між заявником та заінтересованою особою не підтверджує факту того, що ОСОБА_2 вчинив щодо дружини домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Оскільки ОСОБА_1 не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 постійного домашнього насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства стосовно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

З огляду на висновки суду про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог щодо видачі обмежувального припису, судові витрати, від яких заявник був звільнений при зверненні до суду з заявою про видачу обмежувального припису відповідно до правил ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 350-2, 350-6, 350-7 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Суддя А.О. Сільман