ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м.Суми

Справа №591/4089/22

Номер провадження 22-ц/816/457/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дочірне підприємство «Завод обважених бурильних та ведучих труб»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Дочірного підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року, в складі судді Сидоренко А.П., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 16 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

09 вересня 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Кузченко Т.М., звернулася до суду з позовом до ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги мотивувала тим, що у день звільнення її з роботи - 12 серпня 2022 року з посади інженера з метрології-начальника лабораторії лінійних та кутових вимірювань відділу метрології і стандартизації за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України, з нею не було проведено розрахунку по виплаті заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат за остання два місяці як «Ветерану - Підприємства» згідно з п. 4.2.2. колективного договору на 2022 рік.

За даними довідки ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» від 29 серпня 2022 року №16-79/54 заборгованість по заробітній платі та розрахункових, за винятком утриманих ПДФО та військового збору, складає 66943,08 грн, яку просила стягнути з відповідача на свою користь, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 13 серпня 2022 року по час ухвалення судом рішення у справі та понесені судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено.

Стягнуто з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 66943 грн 08 коп заборгованості по заробітній платі, 47347 грн 65 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також 992 грн 40 коп судового збору.

При виплаті суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 47347,65 грн та 992 грн 40 коп судового збору, прийнявши в цій частині нову постанову про відмову у позові.

Посилаючись на ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», вказує про незаконність стягнення з підприємства середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, оскільки роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Вважає, що відповідачем суду надані достатні докази на підтвердження відсутності вини підприємства у непроведенні розрахунку при звільненні позивача, а саме: Наказ «Про початок простою ДП «Завод ОБ та ВТ» №24/П від 24 лютого 2022 року, Наказ «Про організацію трудових відносин в «Завод ОБ та ВТ» в умовах воєнного стану» №25/П від 24 лютого 2022 року, Акт обстеження нерухомого майна, пошкодженого (знищеного) внаслідок війни, перелік пошкоджених об`єктів.

Не зважаючи на відновлення роботи окремих технологічних ділянок виробництва, початок випуску продукції, через зменшення ринку збуту, складності із транспортним сполученням, постійні обстріли, нормальна робота підприємства неможлива. Вказує, що листом від 28 лютого 2022 року № 2021/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила військову агресію РФ проти України як форс-мажорі обставини (обставини непереборної сили), це є належним і достатнім доказом невиконання зобов`язання з проведення розрахунку з позивачем з причини дії форс-мажорних обставин, підтверджує відсутність вини роботодавця у невиплаті заробітної плати, затримці розрахунку із працівником при його звільненні.

Посилаючись на зазначені обставини доводить, що затримка розрахунку з позивачем при звільненні триває не з вини роботодавця, а внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кузченко Т.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як законне та обґрунтоване. Вказує про необґрунтованість доводів відповідача про невиплату позивачу заробітної плати через ведення бойових дій, оскільки підприємство знаходиться на території м. Суми, а Сумська область силами ЗСУ звільнена повністю та відновлено контроль над державним кордоном у Сумській області ще 11 квітня 2022 року, тоді як позивача звільнено 12 серпня 2022 року. Вважає надуманими посилання відповідача на невиплату позивачу заробітної плати саме через ведення бойових дій, посилання на норму закону є формальним, не доведено обставин, за яких відповідач незалежно від своєї волі допустив порушення вимог законодавства про працю відносно позивача.

Зазначає про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між авіаударом по підприємству у лютому 2022 року та невиплатою заробітної плати позивачу у серпні 2022 року, оскільки підприємство працює, здійснюється виробничий процес, але з меншою потужністю. На спростування доводів відповідача про існування форс-мажорних обставин, посилається на ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» та необхідність отримання індивідуального сертифіката про такі обставини.

Вважає недоречним посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 264/923/17, від 23 березня 2016 року у справі № 6-383цс15, оскільки фактичні обставини у цій справі не є тотожними із обставинами, які були предметом судового розгляду у наведених справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову - 114290 грн 73 коп, не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 грн х 100 = 248100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» та 12 серпня 2022 року була звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ №180-к від 12 серпня 2022 року) (а.с. 11-12).

Із наказу ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» від 12 серпня 2022 року № 180-К вбачається, що ОСОБА_1 , провідного інженера з метрології - начальника лабораторії лінійних та кутових вимірювань відділу метрології і стандартизації, звільнено з ДП 12 серпня 2022 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України. Наказ містить розпорядження виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних заробітних плат за останні два місяці, як «Ветерану-Підприємства» згідно п.4.2.2 колдоговору на 2022 рік (а.с. 13).

За даними довідки ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» від 29 серпня 2022 року № 1, середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід) ОСОБА_1 складає 450 грн 93 коп (а.с. 14).

Відповідно до довідки Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» від 29 серпня 2022 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 та розрахункових, за винятком утриманих ПДФО та військового збору, складає 66934 грн 08 коп (а.с. 15).

Згідно наказу «Про початок простою ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» № 24/п ДП від 24 лютого 2022 року встановлено початок простою підприємства з 24 лютого 2022 року до стабілізації ситуації в місті Суми та відповідних рішень органів державної влади або відповідного наказу по підприємству (а.с. 28).

Наказом «Про організацію трудових відносин в ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб»» № 25/п від 24 березня 2022 року призупинено дію трудових договорів з 24 березня 2022 року без припинення трудових відносин, з працівниками ДП «Завод ОБ та ВТ» за винятком персоналу ДП визначеного в п. 3 цього наказу.

Згідно з п. 3 зазначеного наказу заступникам директора з функціональними напрямками діяльності та Головному інженеру ДП визначити персональний склад підпорядкованих їм структурних підрозділів, необхідний для забезпечення життєдіяльності підприємства та підготовки необхідної звітності, та надати списки заступнику директора з персоналу та загальних питань. Для виконання таких робіт залучати підпорядкований персонал, з урахуванням термінів дії комендантської години в м. Суми та оплатою праці за фактично відпрацьований час у відповідності до КЗпП України (а.с. 29).

У акті обстеження нерухомого майна, пошкодженого (знищеного) внаслідок війни (збройної агресії) Російської Федерації проти України від 28 квітня 2022 року визначено перелік пошкоджених об`єктів ДП «Завод ОБ та ВТ» (безпосередньо від авіаудару) (а.с. 32-34).

Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (а.с. 35).

Рішення про задоволення позовних ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції мотивував тим, що за встановлених обставин невиплати з вини відповідача належних позивачу сум при звільненні, його порушені права підлягають захисту у порядку ч. 1 ст. 117 КЗпП України. При цьому зазначив, що всупереч вимогам ст. ст. 13, 81 ЦПК України, ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в України», ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідачем не надано належних доказів існування обставин непереборної сили, а саме: індивідуального сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що були б підставою для звільнення цього роботодавця від відповідальності за несвоєчасну виплату заробітної плати позивачу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У матеріалах справи відсутні докази виплати позивачеві належних сум при звільненні з 13 серпня 2022 року до дня розгляду справи, що не заперечується відповідачем, однак роботодавець доводить наявність підстав для звільнення його від відповідальності за несвоєчасну виплату заробітної плати у порядку ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умова воєнного стану».

Так, ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 жовтня 2022 року, справа № 905/857/10, провадження № 12-56гс21, зазначила, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні ст. 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Із викладеного вбачається, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (ст. 82 ЦПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11 квітня 1980 року). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідно обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання.

Положеннями ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Із урахуванням положень ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видає Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, вимоги до якого встановлені пунктом 6.11 Регламенту.

За таких обставин, роботодавцю необхідно довести настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Під час розгляду справи ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не надано суду належних і допустимих доказів того, що невиплата усіх належних сум при звільненні позивачки сталися внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажору ведення на території, де знаходиться роботодавець, воєнних дій), оскільки у відповідача відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України (уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат), як це передбачено чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оприлюднений на сайті Торгово-промислової палати лист від 28 лютого 2022 року № 2021/02.0-7.1 є загальним офіційним листом щодо засвідчення форс-мажорних обставин, та не звільняє від обов`язку суб`єкта господарської діяльності звертатися за видачею індивідуального сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Виходячи з обставин цієї конкретної справи підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань по своєчасній виплаті заробітної плати позивачу при звільненні є саме наявність встановленої форми сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Крім того, як в суді першої інстанції, так і в апеляційний скарзі вказано, що підприємство з певними складностями та ускладненнями продовжує свою діяльність, проводить часткову виплату заробітної плати працівникам, тому ці обставини не можуть вказувати на неможливість здійснити виплату заробітної плати при звільненні позивача.

Встановивши факт затримки розрахунку при звільненні позивача з роботи, яка сталася з вини роботодавця, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на її користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дочірного підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук