ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/462/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Долею М.А.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження в залі суду м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В :

До Дарницького районного суду м. Києва 16.06.2023 надійшла вищезазначена заява, у якій заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в Луганській області, м. Лисичанськ, помер ОСОБА_2 . Оскільки вказаний населений пункт є тимчасово окупованим, заявник звертається до суду для встановлення факту смерті ОСОБА_2 з метою отримання свідоцтва про смерть в судовому порядку.

Ухвалою від 16.06.2023 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

У судове засідання заявник не з`явилася, подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, направив лист з проханням проводити судове засідання за відсутності представника.

Суд розглянув справу без участі учасників судового процесу на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає положенням ч. 3 ст.211 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши додані до заяви письмові докази суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом в незареєстрованому шлюбі.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 449 від 24.10.2022, довідки про причину смерті № 449 від 24.10.2022, копії свідоцтва про смерть лнр рф від 06.04.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Лисичанськ, Луганської області в наслідок хронічного порушення мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За приписами абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупованою територією є, зокрема, сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан. Дія воєнного стану станом на день розгляду заяви продовжена.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до вказаного Переліку, м. Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області з 03.07.2022 тимчасово окуповане російською федерацією.

Повномасштабне вторгнення та військова агресія російської федерації на територію незалежної держави Україна, а також бойові дії на території України, зокрема, на день написання рішення, у Запорізькій області України, визнаються судом загальновідомим фактом.

Частиною третьою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthers v. MoldovaandRussia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Даючи оцінку допустимості такого доказу, як копія лікарського свідоцтва про смерть № 449 від 24.10.2022, довідки про причину смерті № 449 від 24.10.2022, копії свідоцтва про смерть лнр рф від 06.04.2023, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, вказані копії документів, як виняток, може братись до уваги судом та оцінюватись під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Лисичанськ Луганської області України помер ОСОБА_2 .

З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть.

На підставі викладеного та керуючись ст. 211, 315-319, 352, 354, 355, 430, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лисичанськ Луганської області.

Визнати датою смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - м. Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.О. Заставенко