Справа № 184/286/23
Номер провадження 2/184/153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Покров в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконком Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказаний житловий будинок належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. На сьогоднішній день за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , яка, починаючи з червня 2021 року та станом на поточну дату у зазначеному будинку фактично не проживає. Де саме відповідачка на сьогоднішній день перебуває, проживає або працевлаштована позивачу невідомо, в зв`язку з чим, вона не бере участі в утриманні, облаштуванні та благоустрою житлового будинку. Позивач при рідких випадках спілкування з відповідачем неодноразово звертався до неї з проханням щодо добровільного зняття нею з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Однак відповідачка ігнорує прохання позивача і не бажає самостійно писати заяву про зняття з реєстрації. З урахуванням наведеного позивач вимушений звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі. Крім того, просить розглянути справу за її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу у Дніпропетровській області Куликом О.П. за реєстровим № 1179 та зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером права власності: 38632312, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 121, що підтверджується витягом з ДРРПННМ за №227868469 від 13.10.2020 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

На сьогоднішній день за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.12.2022 р. за № 648 в житловому будинку зареєстрована 1 особа: ОСОБА_2 .

Як вказує позивач, ОСОБА_2 починаючи з червня 2021 року та станом на поточну дату у зазначеному будинку фактично не проживає, комунальні платежі не сплачує, речі свої там не зберігає.

Відповідач, згідно наданої до суду заяви, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців».

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, беручи до ваги те, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконком Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 30.03.2023р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш