ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/802/23 Провадження № 2/636/911/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Орєхової Ю. М., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Чугуїв в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 636/802/23, провадження № 2/636/911/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до Новопокровської громади Чугуївського району Харківської області, юридична адреса: Харківська область, Чугуївський район, смт Новопокровка, вул. Дворянська, буд. 9а, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Новопокровської громади Чугуївського району Харківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на власності, обґрунтовуючи свої вимоги таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким вона фактично проживала однією сім`єю, після смерті якого відкрилася спадщина за законом на частину житлового будинку, яку вона має намір прийняти. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Після смерті ОСОБА_2 позивачка звернулася з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на будинок та відсутні родинні відносини між нею та померлим та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на будинок.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив справу розглянути за відсутності представника селищної ради.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 29 грудня 1987 року, ОСОБА_3 подарував частину житлового будинку, а ОСОБА_2 прийняв у дарунок у відповідній частині господарські будівлі та побутові споруди, які знаходяться в АДРЕСА_1 і розташовані на земельній ділянці фонду Новопокровської селищної ради, розміром 700 кв.м.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01 березня 2001 року, виданим Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 17.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 26 лютого 2003 року, виданого Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 11 жовтня 1993 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом від 06 березня 2023 року, складеним депутатом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області Череповською Л. П. в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 дійсно з жовтня 1995 року та на момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживала з ним однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , та до сьогодні продовжує проживати за вищевказаною адресою.

Згідно з повідомленням № 383/01-16 від 22 березня 2023 року, виданим Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю заповіту та документів, що підтверджують факт родинних відносин, а також відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України, визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд, дослідивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, приходить до висновку про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній належно посвідчений правовстановлюючий документ, що підтверджував би право власності померлого на житловий будинок, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13, 76-89, 133, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з жовтня 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов