ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3664/23 Справа № 201/9990/22 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2023 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по матеріалам до подачі позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії, окрім обумовлених договором оренди від 01 листопада 2021 року, між власником ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо квартири, розташованої у АДРЕСА_1 . Втім, жодних доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду ОСОБА_2 надано не було. Крім того, ОСОБА_2 у своїй заяві вказав завідомо неправдиві відомості стосовно того, що він користувався квартирою з 01 листопада 2021 року по 27 листопада 2022 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2023 року в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову від 05 грудня 2022 року у цивільній справі 201/9990/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу про скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року по справі №201/9822/22, зазначаючи, що ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2023 року винесена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в оскаржуваній ухвалі не оцінив та не спростував жодного доводу стосовно безпідставності ухвали про забезпечення позову. Наголошувала на тому, що з 03 листопада 2022 року власницею квартири є вона та сама її права порушуються заходами забезпечення позову. Жодні права ОСОБА_2 не порушуються та не можуть бути захищені забезпеченням позову.

20 березня 2023 року ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що власницею квартири є ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_1 незаконно заволоділи вказаною квартирою.

20 березня 2023 року та 24 березня 2023 року ОСОБА_2 подав клопотання про застосування строків позовної давності. В клопотаннях вказував, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження.

Колегія суддів наголошує на тому, що строк позовної давності та строк на апеляційне оскарження це різні види строків, які ОСОБА_2 ототожнив помилково. Крім того, оскаржувна ухвала постановлена 30 січня 2023 року, відомості про її отримання в матеріалах справи відсутні. Апеляційна скарга на ухвалу від 30 січня 2023 року подана 17 лютого 2023 року. При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке було задоволено та поновлено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року.

24 березня 2023 року ОСОБА_2 надав заяву про постановлення окремої ухвали на предмет перевірки порушення законодавства відповідачкою та її представником.

Відповідно до ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Колегія суддів наголошує на тому, що підстав для постановлення окремої ухвали за матеріалами по клопотанню про скасування заходів забезпечення позову, вжитих до подачі позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою, не встановлено.

24 березня 2023 року ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що є власницею квартири та надала її в оренду ОСОБА_2 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_1 незаконно заволоділи вказаною квартирою.

24 березня 2023 року ОСОБА_4 подала клопотання про застосування строків позовної давності. В клопотанні вказує про те, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження.

Колегія суддів наголошує на тому, що строк позовної давності та строк на апеляційне оскарження це різні види строків, які ОСОБА_4 ототожнила помилково. Крім того, оскаржувна ухвала постановлена 30 січня 2023 року, відомості про її отримання в матеріалах справи відсутні. Апеляційна скарга на ухвалу від 30 січня 2023 року подана 17 лютого 2023 року. При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке було задоволено та поновлено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 березня 2023 року.

24 березня 2023 року ОСОБА_4 подала заяву про постановлення окремої ухвали на предмет перевірки порушення законодавства відповідачкою та її представником.

Відповідно до ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Колегія суддів наголошує на тому, що підстав для постановлення окремої ухвали за матеріалами по клопотанню про скасування заходів забезпечення позову, вжитих до подачі позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою, не встановлено.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів оскарження, ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року у справі №201/9822/22 було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії, окрім обумовлених договором оренди від 01 листопада 2021 року, між власником ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо квартири, розташованої в АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року у справі №201/9822/22.

За вказаним клопотанням ОСОБА_1 було заведено справу з єдиним унікальним номером №201/9990/22.

Згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.7 ч.8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно ч.9 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що скасування заходів забезпечення позову можливе у випадку коли відпала потреба у їх застосуванні. Це зокрема, стосується випадків вирішення спору не на користь позивача, закриття провадження чи залишення позову без розгляду тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадянина та виконання рішення суду є завершальною стадією судового провадження, що є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Колегія суддів наголошує, що за вимогами частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Сплив такого строку є безумовною підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом до подання позовної заяви.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що чинність ухвали про забезпечення позову, яка постановлена до подання позову, фактично залежить від необхідності подати позов, а у разі невиконання зазначеної умови у суду виникає обов`язок скасувати таку ухвалу про забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 після задоволення його заяви про забезпечення позову до подачі позову з відповідною позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою не звернувся.

Скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

Тобто фактично відпала необхідність у забезпеченні позову у справі №201/9822/22, саме у зв`язку з неподання відповідної позовної заяви по даній справі, а тому клопотання ОСОБА_1 у справі №201/9990/22 про скасування заходів забезпечення позову слід задовольнити та скасувати застосовані ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року по матеріалам справи №201/9822/22 заходи забезпечення позову щодо квартири АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви були допущені порушення норм процесуального права, які, відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для її скасування, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.367,374,376,380-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2023 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову скасувати.

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати застосовані ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року по матеріалам справи №201/9822/22 заходи забезпечення позову щодо квартири АДРЕСА_2 , вжиті судом до подання ОСОБА_2 позовної заяви про усунення перешкод в користуванні вказаною квартирою.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.