Справа № 167/833/22
Номер провадження 2-о/167/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Оніщук О. В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з 1997 року по 2022 рік вона проживала однією сім`ю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема, на земельну частку (пай).

Заявник маючи намір оформити спадщину звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Павлюк Р. П., однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом заявнику було відмовлено у зв`язку із необхідністю в судовому порядку встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначає, що з 1997 року по день смерті ОСОБА_4 вони разом проживали в заявника за адресою: АДРЕСА_1 , проте спадкодавець був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання однією сім`єю, вона із ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно виховували сина заявника, фактично мали права та несли обов`язки подружжя, були пов`язані спільним побутом. Вказує, що ОСОБА_4 був інвалідом ІІІ групи і вона постійно здійснювала за ним догляд. Під час перебування на лікуванні з 29 грудня 2021 року по 10 січня 2022 року постійно провідувала його в лікарні, купувала усі необхідні ліки. Здійснила обряд поховання ОСОБА_4 та отримала грошову допомогу на поховання, оскільки він помер у лікарні, а заявник здійснювала за ним догляд та отримала лікарське свідоцтво про смерть. Вказує, що встановлення факту спільного проживання її з ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини не порушить прав інших осіб, оскільки його рідний брат ОСОБА_3 не має наміру оформляти спадщину. Ураховуючи наведене, просить суд встановити факт її спільного проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 03 січня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі, судове засідання призначено 26 січня 2023 року о 14 год 00 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09 березня 2023 року витребувано у Рожищенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) інформацію щодо наявності чи відсутності реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Надала суду пояснення близькі за змістом до обґрунтувань заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 20 лютого 2023 року подав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення заяви та просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності заявника та заінтересованої особи.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши письмові докази у справі, доходить такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11 лютого 2022 року Рожищенською міською радою

Згідно сертифіката на право на земельну частку(пай) серії ВЛ № 0271542 ОСОБА_4 на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року № 109 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Стохід», розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Спадкодавець ОСОБА_4 до дня своє смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Заповіт від ОСОБА_4 виконкомом Переспівської сільської ради не посвідчувався, що підтверджується копією довідки, виданої 16 вересня 2022 року виконкомом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області.

Факт державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 по Рожищенському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутній.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69953137 від 07 вересня 2022 року встановлено, що приватним нотаріусом Павлюк Р. П. заведено спадкову справу № 99/2022 щодо майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Павлюк Р. П. від 15 грудня 2022 року № 259/01-16 заявнику ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки заявника з ОСОБА_4 , а також роз`яснено її право на звернення до суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За вказаних обставин, заявник позбавлена можливості оформити спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , а тому звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Згідно з ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено такі обов`язкові ознаки члена сім`ї, як ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за ст. 8 СКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Факт спільного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останнього, знайшов своє підтвердження в ході розгляду даної справи.

Вищевказані обставини підтверджуються, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, копіями сімейних фотографій, квитанціями про придбання ліків ОСОБА_2 в період перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в Рожищенській центральній районній лікарні, виплатою допомоги на поховання саме заявнику, а також поясненнями зайнтересованої особи - ОСОБА_3 , який є братом померлого ОСОБА_4 .

Крім цього, проте, що заявник ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю підтвердила також допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 , яка повідомила, що вона проживає в АДРЕСА_3 , навпроти будинку заявниці. За вказаною адресою проживає 43 роки. Зазначила, що покійний ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 1992 року по день смерті ОСОБА_4 вели разом господарство, проживали однією сім`єю. Під час спільного проживання у них народився син. ОСОБА_4 заявника називав дружиною, а син називав останнього татом.

Об`єктивні підстави ставити під сумнів показання, надані в судовому засіданні свідком, у суду відсутні.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян ; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Факт, про вставлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав після смерті ОСОБА_4 і не пов`язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно.

З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, а тому, позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 в період з січня 2004 року по 09 лютого 2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 31 березня 2023 року.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Представник заявника: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай