Провадження № 2/554/92/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 2712 від 06 грудня 2008 року.

В обґрунтування позову вказує, що їхній шлюб був зареєстрований 06 грудня 2008 року. У шлюбі мають трьох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною розірвання шлюбу є постійні непорозуміння між подружжям, сімейне життя не склалося, можливості зберегти сім`ю немає. Протягом двох останніх років вони проживають окремо, відповідач проживає з новою сім`єю. За таких обставин, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дітей. Діти залишаться проживати разом із нею. Також вказує, що відповідач вже ініціював раніше позов про розірвання шлюбу від 30.06.2021 року. Справа розглядалася Дзержинським районним судом м.Харкова (справа № 638/9813/21). Вона подавала заяву про визнання позову. Проте, ОСОБА_2 з невідомих причин 19.07.2022 року відмовився від позову та провадження у справі було закрито. За таких обставин, вважає за необхідне самостійно звернутися до суду із позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу справи до Дніпровського районного суду м.Києва за місцем проживання відповідача (а.с.39).

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позов не визнає у повному обсязі. Вказав, що укладаючи шлюб з дружиною, мали на меті створити міцну люблячу сім`ю, народити та виховати дітей в любові та повазі одне до одного та до дітей. У шлюбі народилося троє дітей, які на даний час дійсно проживають із позивачкою, оскільки у зв`язку із повномасштабним військовим вторгненням російської федерації в Україні, ними було прийняте спільне рішення про тимчасовий виїзд дружини та дітей за кордон в Польщу. В подальшому дружина звернулася у відповідні органи США та виїхала з дітьми туди. Він продовжував спілкування з дітьми по телефону та з використанням засобів інтернет-зв`язку. Однак в подальшому позивач обмежила їхнє спілкування, змінивши без його відома місце проживання, приховуючи фактичну адресу та імови їхнього проживання, позбавивши його права на участь в житті та вихованні дітей, яких він дуже любить. Тому твердження позивачки, що діти проживають з нею та спору про їхнє місце проживання немає, не відповідає дійсності. Не відповідає дійсності і та обставина, що вони не проживають із відповідачкою однією сім`єю протягом двох років, оскільки у зв`язку із роботою він проживає тимчасово у м.Києві. Однак це на заважало йому бути люблячим сім`янином та хорошим батьком. Твердження про те, що він проживає з новою сім`єю також не відповідає дійсності. У 2021 році ним дійсно подавався позов про розірвання шлюбу, але потім вони примирилися та він залишив позов без розгляду. Вважає, що в інтересах дітей є зростання у повноцінній сім`ї. Позивач не навела обґрунтовані обставини для розірвання шлюбу. Він готовий вживати всіх заходів для збереження сім`ї. Прохав надати строк для примирення шість місяців (а.с.43-45).

Від позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій з викладеними доводами не погоджується. Вказала, що з 06.12.2008 року по 2019 рік проживала із відповідачем та дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зареєстрована була вона у сусідній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Обидві квартири були у власності відповідача, однак згодом були переоформлені на його матір. Діти ніде не були зареєстровані, відповідач та його мати були проти реєстрації дітей в якійсь із квартир, хоча при купівлі квартири відповідач зазначав, що вона купується для дітей. Загалом весь бізнес, майно, які набувалися подружжям, оформлялися на матір відповідача або на її фірми. У вересня 2021 року мати відповідача продала квартиру і зняла її з реєстрації, фактично після 11 років шлюбу залишивши її в матеріальному плані ні з чим. Після того, як відповідач повідомив, що хоче розірвати шлюб, вона з метою збереження сім`ї переїхала до м.Бровари Київської області. Спочатку заперечувала проти розірвання шлюбу, а потім дізналася, що у чоловіка є цивільна дружина, з якою він з м.Бровари переїхав тоді до м.Києва. Вона ж залишилася проживати сама з дітьми, працювала начальником РЦ в Банку «Південний», діти ходили до навчальних закладів. Пізніше відповідач познайомив дітей із своєю цивільною дружиною, забирав їх до себе на вихідні. Вона також спілкувалася з нею. У жовтні 2022 року після чергового скандалу, відповідач забрав у неї автомобіль, яким вона возила дітей до шкоди та їздила на роботу. Останній намагався будь-якими способами контролювати її, навіть проживаючи в новій сім`ї. Після початку війни, 24.02.2022 року відповідач разом із своєю цивільною дружиною забрав її з дітьми до себе в м.Київ, а потім вона виїхали до Польщі. З квітня 2022 року вона знаходиться в США, так як двоє дітей народилися на території США. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, тому вона вирішила подати заяву про видачу судового наказу та позов про розірвання шлюбу. Прохала позов задовольнити (а.с.54-57).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2022 року в оскаржуваній частині залишено без змін (а.с.153-154).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, остання надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, прохає його задовольнити (а.с.173).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 у судове засідання 17.01.2023 року не з`явилися, від представника надійшла заява про відкладення судового засідання, у зв`язку із виробленням правової позиції (а.с.90).

У судове засідання 14.06.2023 року відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 не з`явилися повторно, у заяві представник прохала відкласти судове засідання, у зв`язку із участю у розгляді кримінальної справи 14.06.2023 року о 12.00 у Київському районному суді м.Харкова в режимі відео конференції (а.с.176).

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 223 ЦПК України, якими встановлені підстави для відкладення судового засідання, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача. Так, відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися повторно. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача повідомила, що зайнята у судовому засіданні 14.06.2023 року о 12.00 в режимі відео конференції. Судове засідання у даній справі було призначено 14.06.2023 року о 14.30, що не позбавляло представника відповідача також прийняти у ньому участь в режимі відео конференції. Таким чином, причини неявки сторони відповідача у судове засідання не є поважними.

Враховуючи, що справа перебуває у провадженні суду з жовтня 2022 року, з метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи, враховуючи, що відповідач подав до суду відзив на позов, в якому виклав свою позицію, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 06 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, вбачається, що 06 грудня 2008 року сторони уклали шлюб, актовий запис № 2712 (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане Відділом РАЦС по м.Харкову Харківського МУЮ ІНФОРМАЦІЯ_4 , а/з № 30), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане Дзержинським відділом ДРАЦС Харківського МУЮ 16 лютого 2016 року, а/з № 97), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження № НОМЕР_4 , видане Бюро реєстрації актів цивільного стану) (а.с.6-10).

Судом встановлено, що сторони протягом двох років проживають окремо, із квітня 2022 року позивач разом з дітьми проживає у США, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

У червні 2021 року ОСОБА_2 звертався до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою даного суду від 25 серпня 2022 року провадження по справі було закрито, у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Проте, сторони сімейні стосунки не відновили і у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд вважає, що встановлення строку для примирення сторонам є недоцільним, оскільки порушить права позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, примушення до якого є неприпустимим.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 110, 112-115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 229, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб зареєстрований 06 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2712, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_10 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Суддя Л.І. Савченко