ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4056/23
провадження № 2/753/3611/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду міста Києва Кулик С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності.

Суддя дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлюється виключна підсудність, згідно якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У справі № 462/7217/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 11.07.2019 зазначив, що правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Також, як зазначено в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення доходів від використання майна, що є у спільній частковій власності а саме нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи, що спірне майно територіально не знаходиться у Дарницькому районі м. Києва, а знаходиться на території Зарічного району м. Суми, тому справа підлягає передачі за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми.

Керуючись ст. 27, 31, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи № 753/4056/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності, передати до Зарічного районного суду м. Суми (40030, Сумська обл., місто Суми, вул. Академічна, 13) за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кулик