Справа № 243/1010/22
Провадження № 2/243/526/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, до складу якої увійшла недоотримана пенсія, яка нараховувалася батьку позивачки до дня смерті і зберігається на рахунках Пенсійного фонду України, та яка є на сьогодні невиплаченою. Згідно листа відповідача від 07.09.2021 на запит приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевої А.В. від 01.09.2021 № 651/02-14 щодо недоотриманих грошових виплат батька позивачки слідує, що недотримана пенсія за період з 31.08.2018 по 31.08.2021 склададє 141442,33 гривень. При цьому у відповіді зазначено, що сума недоотриманої пенсії може бути зменшена у зв`язку з датою звернення спадкоємця до управління. Позивачка вважає, що розмір та період нарахування недоотриманої пенсії її батька, який наданий у вказаній відповіді відповідача є таким, що не відповідає дійсності, а тому 02.10.2021 вона звернулась до відповідача із запитом з метою врегулювання вказаного питання. Відповіддю відповідача від 14.11.2021 по суті питань викладених у зверненні позивачки від 02.10.2021 відповіді так і не надано. Вказана відповідь позивачці не надсилалалсь, а тому вона була змушена звернутися до відповідача повторно через свого представника за довіреністю ОСОБА_3 . В усній розмові з представником відповідача, представнику позивачки було повідомлено, що позивачка повинна надати або оригінал або нотаріально посвідчену копію свідоцтва про народження та повторно звернутися до управління. Так, 22.11.2021 представник позивачки надала нотаріально посвідчену копію свідоцтва про народження та повторне звернення позивачки з проханням розглянути заяву позивачки від 02.10.2021, надати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлого ОСОБА_2 за період з 01.07.2014 по 31.08.2021, повідомити коли та з якої причини була

припинена виплата пенсії померлого батька. У відповіді відповідача від 06.12.2021 зазначено, що ОСОБА_2 перебував на обліку у Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа з 01.09.2014. Призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з 01.08.2016. Також, відповідачем була надана довідка про розмір призначеної, нарахованої та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.09.2014 по 31.08.2021. На запит нотаріуса розрахунок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відповідачем проведено з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір недоотриманої пенсії за період з 01.08.2016 по 30.08.2018 складає 68513,72 гривень. Таку позицію відповідача позивачка вважає незаконною та посилаючись на ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначила, що на день смерті її батька ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася недоотримана пенсія за період з 01.08.2016 по 31.08.2021, а тому відповіачем неправомірно зменшений період та сума недоотриманої пенсії її батька, що і стало причиної звернення позивачки 14.12.2021 до Донецького окружного адміністративного суду Донецької області за захистом своїх прав та інтересів. 20 грудня 2021 суддею Донецького окружного адміністративного суду Донецької області винесеня ухвал про відмову у відкритті провадження за позовом позивачки та роз`яснено, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з чим, позивачка звернулася до суду та просить визнати дії відповідача, які полягають у ненаданні приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В. у відповіді на запит ініормації про суму недоотриманої за життя пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 01.08.2016 по 30.08.2018 незаконними; зобов`язати відповідача надати приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В. додаткову довідку про суму недоотриманої за життя пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 01.08.2016 по 30.08.2018; стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала, через систему «Електронний суд» направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив.

Разом з тим, від останнього надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначено, що

реалізація права, зокрема, на пенсійне забезпечення, осіб, які перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України на тимчасово неконтрольованій території Донецької і Луганської областей, здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Зазначеними нормативно правовими актами передбачено, що отримати пенсію на контрольованій українською владою території зазначені особи можуть за умови реєстрації їх як внутрішньо переміщених осіб. Переведення пенсійних виплат здійснюється у спрощеному порядку за матеріалами електронних пенсійних справ. Вищезазначеними актами законодавства не визначено строки виплати пенсій внутрішньо переміщених осіб за минулий час. Такий порядок передбачений лише статтею 46 Закону №1058, відповідно до якої за минулий час без обмеження будь яким строком виплачуються нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. В інших випадках нараховані суми виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Зазначив, що на адресу управління надійшов запит приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Бєлявцевої А.В. від 01.09.2021 №651/02-14 щодо недоотриманої пенсії за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 . Розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України № 1058, а саме де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами. Запит нотаріуса про суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 надійшов до управління 31.08.2021. Розмір недоотриманих сум пенсійних виплат розраховано відповідно до вимог ч.1 ст. 46 вказаного Закону, а саме з 31.08.2018 по 31.08.2021 у розмірі 141 442,33 грн. Звертає увагу суду, що спадкоємець згідно ст. 66 Закону України «Про нотаріат», має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивачка не зазначила, чи видавалося їй нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану суму недоотриманої пенсії. З огляду на вказане відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серя НОМЕР_1 .

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Будьонівським РВ ДГУ УМВС України у Донецькій області 24 березня 1999 року слідує, що ОСОБА_2 , є громадянином України, згідно із паспортними даними зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 14.01.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 , зарєстрований як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 26 серпня 2021 року Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, в Україні помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно листа Відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.09.2021 № 0500-1812-8/54970 на запит приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевої А.В. від 01.09.2021 № 651/02-14 щодо недоотриманих грошових виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 слідує, що недотримана пенсія за період з 31.08.2018 по 31.08.2021 склададє 141442,33 гривень. Додатково повідомлено, що обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з ч.2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачена згілно вимог ст. 46 вказаного Закону. Сума недоотриманої пенсії може бути зменшена у зв`язку з датою звернення спадкоємця до управління Пенсійного фонду України.

Позивачка вважає, що розмір та період нарахування недоотриманої пенсії її батька, який наданий у вказаній відповіді відповідача є таким, що не відповідає дійсності, а тому 02.10.2021 вона звернулась до відповідача із запитом з метою врегулювання вказаного питання.

22 листопада 2021 ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, з проханням розглянути її заяву від 02.10.2021, надати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлого ОСОБА_2 за період з 01.07.2014 по 31.08.2021, повідомити коли та з якої причини була припинена виплата пенсії померлого батька.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.11.2021 № 18280-15769/Л-15/8-0500/21 слідує, що ОСОБА_1 було повідомлено, що її звернення розглянуто управлінням та повідомлено, що на запит приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевої А.В. віділом обслуговування громадян № 9 (сервісний центр м. Курахове) 07.09.2021 надано відповідь, про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 31.08.2018 по 31.08.2021, який склав 141442,33 гривень відповідно до ст. 46 Закону № 1058. Для отримання інформації про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.08.2016 по 30.08.2018 позивачці рекомендовано повторно звернутися з запитом та надати документи які підтверджують її родинні відносини із померлим ОСОБА_2 .

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2021 № 19840-19577/Л-15/8-0500/21 слідує, що ОСОБА_1 було повідомлено, що її звернення розглянуто управлінням та повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку у Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа з 01.09.2014. Призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з 01.08.2016. Також, відповідачем була надана довідка про розмір призначеної, нарахованої та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.09.2014 по 31.08.2021, з якої слідує, що в графі «розмір пенсії призначений» за вказаний період зазначена сума 278446,82 гривень, в графі «розмір пенсії нарахований» вказано 266148,62 гривень, в графі «розмір пенсії фактично виплачений» зазначено 56298,12 гривень.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.12.2021 № 19958-19656/Л-15/8-0500/21 слідує, що ОСОБА_1 було повідомлено, що за дорученням Пенсійного фонду України її звернення розглянуто управлінням та повідомлено, що на запит нотаріуса розрахунок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 проведено з урахуванням ст. 46 Закону № 1058. Розмір недоотриманої пенсії за період з 01.08.2016 по 30.08.2018 складає 68513,72 гривень.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66129900 від 25.08.2021 слідує, що приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевою А.В. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 68190127, номер у нотаріуса 409/2021, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки виданої приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевою А.В. від 29.09.2021 № 770/01-16 слідує, що приватним нотаріусом 25.08.2021 від ОСОБА_1 отримано заяву про прийняття спадщини після батька ОСОБА_2 . На підставі заяви було відкрито спадкову справу № 409/2021. Інших заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходило. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину не має. Приватним нотаріусом підтверджено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно спадкової справи наданої на підставі ухвали суду від 28.01.2022 приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевою А.В. слідує, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулася його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 68190127, номер у нотаріуса 409/2021, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивачці ОСОБА_1 приватним нотаріусом свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на спадщину у виді недоотриманої пенсії за період з 31.08.2018 по 31.08.2021 в розмірі 141442,33 гривень, не видано.

Згідно листа Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» № 104.26-08/250/24834/2022-04/вих від 12.08.2022 наданого до суду позивачкою слідує, що останнє зарахування пенсійних виплат на картковий рахунок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкритий в ТВБВ № 10004/0567 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відбулося 11.07.2016.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 згідно п.1 ч.1 ст. 170 КАС України відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 02.12.2022 було надано до суду інформацію щодо суми

нарахованої та виплаченої пенсії за життя ОСОБА_2 за період з 01.08.2016 по 30.08.2018 та витяг з електронної пенсійної справи останнього, згідно яких слідує, що за вказаний період пенсіонеру ОСОБА_2 пенсійні кошти не нараховувались.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Фіксуючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 52 Закону № 1058-ІV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Вищевказана норма закону кореспондує зі статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (з дня відкриття спадщини - стаття 1220 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

При цьому, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, відповідно до наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Положення ч. 3 ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на приписи статті 46 Закону № 1058-IV, оскільки зазначена норма Закону регулює питання щодо виплати пенсії саме пенсіонерові за минулий час, яку він не отримав з власної вини чи з вини органу, а не щодо отримання недоодержаної пенсії, що залишилася після смерті пенсіонера членами його сім`ї чи на підставі свідоцтва про право на спадщину. Тобто, в даному конкретному випадку, вищевказана норма не регулює спірні правовідносини.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне, що відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1058-IV, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема: державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення виплати пенсії померлому ОСОБА_2 в розумінні приписів Закону № 1058-IV.

До того ж, суд наголошує, що відсутній Закон України, який позбавляє права особи на пенсію враховуючи обставини, щодо тимчасової окупації частини території Донецької та Луганської областей та втручання в мирне володіння своїм майном, яке було набуте на законних підставах.

Щодо відсутності у померлого ОСОБА_2 довідки внутрішньо переміщеної особи та не звернення до управління Пенсійного фонду України на підконтрольній частини території України з заявою про поновлення виплати пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до абзаца першого частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що громадянин України за обставин, -визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.

До жодного з указаних законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної. Більш того, в законах України, які регулюють питання пенсійного забезпечення відсутня підстава для припинення нарахування та невиплати пенсії - не звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 531, 637 та 595 встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення АТО, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Зазначені підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення пенсійного забезпечення та виплати пенсії особам, які з районів проведення АТО не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади. Вказані підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Соціальний захист осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях регулює і Закон України від 18 січня 2018 року № 2268-УІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Згідно із ст. 2 цього Закону передбачено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на

майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц, у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №418/2434/18.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Як вже зазначалось вище, ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV встановлені вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідні рішення про припинення пенсійних виплат померлому ОСОБА_2 з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058-IV в матеріалах справи відсутнє.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Перший протокол ратифікований Законом України від 17липня 1997 року №475/97-ВР, з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1V«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Як зазначено Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник,

пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні (проживання за кордоном), на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала.

Відтак, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи визначене, померлий ОСОБА_2 не може бути позбавлений пенсії лише на підставі того, що держава Україна тимчасово не контролює частину території Донецької та Луганської областей.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутність у померлого ОСОБА_2 довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення ООС (АТО), не є підставою для не нарахування йому належних пенсійних виплат за спірний період, а саме з 01.08.2016 по 30.08.2018, оскільки пенсія є його майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу та повинні бути включена до складу спадщини на яку претендує його донька - позивачка ОСОБА_1 .

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в листах на запити позивачки повідомило, що ОСОБА_2 перебував на обліку у Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа з 01.09.2014. Призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з 01.08.2016. На запит приватного нотаріуса було повідомлено, що недоотримана пенсія померлого ОСОБА_2 за період з 31.08.2018 по 31.08.2021 склала 141442,33 гривень відповідно до ст. 46 Закону № 1058, а тому суд вважає, що Головне управління повинно було нарахувати ОСОБА_2 пенсію і за період з 01.08.2016 по 30.08.2018.

Вказані обставини, позбавляють нотаріуса видати позивачці, як спадкоємцю після смерті батька ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за законом на все належне майно у виді недоотриманої пенсії за життя батька саме за період з 01.08.2016 по 31.08.2021.

За таких обставин, на думку суду у спірних правовідносинах відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим

порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову відповідач суду не надав, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,код , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, які полягають у ненаданні приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В., відповіді на запит інформації про суму недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 серпня 2016 року по 30 серпня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, сформувати та направити приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В., для включення до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову довідку про суму недоотриманої за життя пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2016 року по 30 серпня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 03.04.2023.

Суддя І.Ю. Фалін