Р І Ш Е Н Н Я№ 127/281/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 березня 2023 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові зазначено, що 12.06.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, відповідно до умов якого та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM» позикодавець надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,75% за кожен день користування позикою (638,75% річних), строк дії договору становить 36 місяців.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 12.06.2019, що акцептована відповідачем 12.06.2019, шляхом підписання електронним підписом.

Пропозиція (оферта) на отримання 6 траншу згідно заявки-анкети № від 19.02.2020 в рамках договору № від 12.06.2019 підписано ОСОБА_1 19.02.2020 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), якій було направлено СМС-повідомленням на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Після підписання даної оферти електронним цифровим підписом ОСОБА_1 , на його рахунок ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 5500 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , станом на 06.12.2022 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 63204,50 грн., з яких 5499,99 грн. заборгованість за кредитом, 43672,50 грн. заборгованість по процентах на дату відступлення права вимоги, 14032,01 грн. заборгованість за нарахованими відсотками..

14.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого Клієнт відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Таким чином, внаслідок укладення Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора стягувача за Договором № надання позики від 12.06.2019 року.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 63204,50 грн. за Договором № надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12.06.2019 року, та судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 96)

Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, проте в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Судом встановлено, що 12.06.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений Договір № надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM» позикодавець надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,75% за кожен день користування позикою, строк дії Договору становить 36 місяців. (а.с.7-12)

19.02.2020 ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Інфінанс» з Заявкою-Анкетою на отримання кредиту у сумі 5500 грн. (а.с.13)

Відповідно до пропозиції надання 6 траншу згідно Заявки-анкети від 19.02.2020 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.06.2019 (оферти), ТОВ «Інфінанс» пропонує ОСОБА_1 отримати 6 транш кредиту в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.06.2019 за основними умовами: розмір кредиту (траншу) 5500 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.06.2019 3 роки.; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка 638,75%; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 2888 грн.; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) 638,75%. (а.с.15)

Відповідно до Акцепту оферти від 19.02.2020 на отримання 6 траншу згідно Заявки-анкети від 19.02.2020 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.06.2019, ОСОБА_3 згоден з умовою оферти ТОВ «Інфінанс» за наступними умовами: розмір кредиту (траншу) 5500 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.06.2019 3 роки.; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом; Річна відсоткова ставка 638,75%; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 2888 грн.; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) 638,75%. ОСОБА_1 надав згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису. (а.с.14)

Після підписання даного акцепту електронним цифровим підписом ОСОБА_1 , на його рахунок ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 5500 грн., що підтверджується квитанцією №49071124. (а.с.37).

14.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого Клієнт відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Таким чином, внаслідок укладення Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора стягувача, у тому числ, і за договором № від 12.06.2019 року про надання позики відповідачу, що вбачається з додатку до договору факторингу (а.с. 44-57).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , станом на 06.12.2022 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 63204,50 грн., з яких 5499,99 грн. заборгованість за кредитом, 43672,50 грн. заборгованість по процентах на дату відступлення права вимоги, 14032,01 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. (а.с. 43, 90-92).

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікацій системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій сторонні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1ст.516 Цивільного Кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідач умови договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.06.2019 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов договору і станом на 06.12.2022 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 63204,50 грн., з яких 5499,99 грн. - заборгованість за кредитом, 43672,50 грн. - заборгованість по процентах на дату відступлення права вимоги, 14032,01 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Позивач на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. надав Договір про надання правничої допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022, (а.с.72-75), прайс-лист «Лігал Ассістанс» (а.с.76-78), копію платіжного доручення №343550030 від 10.11.2022 (а.с. 79) та заявку про надання юридичної допомоги №250 від 01.11.2022 (а.с.80).

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2481 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 509, 512, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 628, 629, 638, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про електрнонну комерцію», ст.ст.19,76,77,81,131,141,247,256,280,281, 282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.06.2019 в розмірі 63204,50 грн., з яких 5499,99 грн. - заборгованість за кредитом, 43672,50 грн .- заборгованість по процентах на дату відступлення права вимоги, 14032,01 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судовий збір в розмірі 2481 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Учасники справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36799749;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: