Номер провадження: 22-ц/813/1832/23
Справа № 522/2362/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Вантік Наталії Миколаївни, представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Федчишеної Т.Ю., повний текст рішення складено 25 червня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просив визнати дійсним договір № 1071 купівлі-продажу нерухомого майна від 12 січня 2000 року 631/1000 частини квартири під номером АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований на товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» в журналі реєстрації біржових угод з об`єктами нерухомості, реєстраційний №1071 від 12 січня 2000 року, зареєстрований у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під № 302 стр.132 у реєстраційній книзі №351 пр.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 січня 2000 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1071 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від свого імені та від імені ОСОБА_4 продали, а він придбав у власність 631/1000 квартири АДРЕСА_1 .

Указаний договір купівлі-продажу було зареєстровано на товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» та 18 січня 2000 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, про що здійснено запис під № 302 стор. 132 у реєстраційній книзі № 351пр.

Між сторонами було досягнуто згоди за усіма істотними умовами угоди, договір був виконаний в повному обсязі обома сторонами, позивач сплатив кошти та прийняв квартиру, а відповідачі отримали кошти та звільнили придбану ним частку квартири, передбачених законом обмежень для укладення цього договору не було, протизаконних умов договір не містить, заперечень щодо умов договору та претензій сторони не мали, договір з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсним не визнавався.

З метою відчуження придбаної ним частки квартири, позивач звернувся до нотаріуса, проте останнім йому було відмовлено у посвідченні правочину через невідповідність договору вимогам чинного законодавства.

Вказує, що на момент укладення договору купівлі-продажу у січні 2000 року відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Також реєстрація за позивачем права власності на частку квартири бюро технічної інвентаризації на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила чинному законодавству.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду адвокат Вантік Н.М., представник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов,посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги адвокат Вантік Н.М., представник ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду не відповідає таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність, розумність, оскільки на час укладання Договору №1071 мала місце неузгодженість законодавчих актів відносно статусу та вимог до форми біржових договорів купівлі-продажу; фактично державою визнано дійсним Договір № 1071; відсутня можливість нотаріального посвідчення договору через відсутність відповідачів; відсутність іншого правового механізму поновлення порушеного права власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 21 вересня 2021 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_5 для розгляду справи (а.с. 120).

Ухвалами Одеського апеляційного суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито та справа призначена до розгляду (а.с. 121, 130).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю ОСОБА_5 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 158).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду (а.с. 159).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2023 року цивільна справа за апеляційною скаргою адвоката Вантік Наталії Миколаївни, представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 160).

У судове засідання, яке було призначене на 13 червня 2023 року учасники справи не з`явились про призначене судове засідання були сповіщеніу відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу ОСОБА_1 , а також адвоката Вантік Н.М., Ергієв К.М., Ергієва О.М., Ергієва Л.К. були сповіщенні шляхом направлення судових повісток за адресою зазначеною у апеляційній скарзі, а також шляхом опублікування повідомлення на офіційному сайті апеляційного суду (а.с.162-175).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12 січня 2000 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1071, а саме 631/1000 частини квартири під АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Вказаний договір зареєстровано на товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг», а також право власності ОСОБА_1 на частку квартири зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, про що здійснено запис під № 302 стор. 132 у реєстраційній книзі № 351пр (а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні правові підстави для визнання такого договору дійсним в судовому порядку, через не підтвердження належними та допустимими доказами, що відповідачі ухилялися від нотаріального посвідчення угоди.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується не в повній мірі, з огляду на таке.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди із наслідками, передбаченим ч.2 ст. 48 ЦК України. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (ст. 47 ч.ч.1,2 ЦК України у редакції 1963 року).

З матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2000 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1071, а саме 631/1000 частини квартири під АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного договору в МБТІ м. Одеси 18 січня 2000 року під №302 стор. 132 кн. 351 пр. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на квартиру під АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47, ст. 227 ч.1 ЦК України у редакції 1963 року).

На час укладення договору купівлі-продажу в січні 2000 року право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачалось ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХП від 10.12.1991 року.

Договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим сторони договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , повинні були дотримуватись законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна.

Договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення.

Разом з тим, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржові договори вже зареєстровані в органах бюро технічної інвентаризації.

Вирішуючи спір про визнання біржової угоди про купівлю-продаж нерухомого майна, слід виходити з того, що біржова угода є письмовим доказом того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору.

Визнання договору дійсним з підстав ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року, дійсній на момент укладання договору), можливе за умови дотримання всіх вимог, зазначених у цій правовій нормі.

Зважаючи на те, що сторони договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12 січня 2000 року повністю виконали угоду, що потребує нотаріального посвідчення (продавці передали, а покупець прийняв у власність спірну квартиру і зареєстрував своє право власності у порядку, встановленому на час укладення договору), позивач не може реалізувати своє право власності на спірне нерухоме майно шляхом нотаріального оформлення угоди, оскільки станом на час розгляду справи в суді продавці за договором купівлі-продажу не зареєстровані в м. Одесі або Одеській області, позивачу невідоме фактичне місце знаходження всіх учасників біржової угоди 2000 року, що виключає звернення для нотаріального оформлення угоди, іншим шляхом, ніж шляхом визнання у судовому порядку біржової угоди дійсною, право власності позивача не може бути захищено, колегія суддів дійшла висновку про доведеність та обґрунтованість вимог з підстав ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року.

Більш того, апеляційним судом витребувана інформація з державного реєстру речових прав, з якої вбачається, що 631/1000 часток квартири АДРЕСА_1 не зареєстровані (а.с. 176).

Також, виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд апеляційної інстанції керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом.

Доводи та аргументи позивача у скарзі про неможливість нотаріального оформлення біржового договору прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для задоволення позову.

Право власності позивача на спірне нерухоме майно, за захистом якого він звернувся до суду підлягає захисту судом.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (15 червня 2023 року).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Вантік Наталії Миколаївни, представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року - скасувати.

Прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 1071 купівлі-продажу нерухомого майна від 12 січня 2000 року 631/1000 частини квартири під номером АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 (на мові оригіналу договору « ОСОБА_2 »), ОСОБА_3 (на мові оригіналу договору « ОСОБА_3 »), яка діяла від свого імені і від імені ОСОБА_4 (на мові оригіналу договору « ОСОБА_4 ») 1986 р.н., та ОСОБА_1 , зареєстрований на товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» в журналі реєстрації біржових угод з об`єктами нерухомості, реєстраційний №1071 від 12 січня 2000 року, зареєстрований у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під № 302 стр.132 у реєстраційній книзі №351 пр.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Є.С. Сєвєрова

______________________________________ Т.В. Цюра