"31" серпня 2023 р. Справа № 363/923/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Мацьовитій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором,

встановив:

представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідачки заборгованість за Договором на охорону прибудинкової території №35/733/БГ від 06 липня 2021 року в загальному розмірі 5 222 грн. 61 коп., що складається з суми основного боргу в розмірі 3 200 грн., витрат від інфляції в розмірі 708 грн. 97 коп., пені в розмірі 1 225 грн. 64 коп. та 3% річних в розмірі 88 грн., яка утворилася в зв`язку із неналежним виконанням нею своїх зобов`язань, також просила стягнути з останньої витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 та судовий збір.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність його представника, просив врахувати факт сплати відповідачкою ОСОБА_2 основної суми заборгованості в розмірі 3 200 грн., а решту вимог просив задовольнити.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Надала суду квитанцію про погашення заборгованості перед позивачем за вказаним договором на суму 3 200 грн.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що 06 липня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір на охорону прибудинкової території №35/733/БГ.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 3.1, 3.2, 7.8 Договору, об`єктом надання послуг є територія житлового комплексу «Борисо-Глібський», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кількість будівель - 1.

Виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти послуги охорони прибудинкової території.

Вартість послуг охорони складає 400 грн. на місяць.

Оплата за надані послуги здійснюється шляхом передоплати до 10-го числа кожного місяця.

Замовник зобов`язаний вчасно сплачувати кошти за надані послуги охорони.

Згідно п.п. 8.1, 9.1, 9.2, 9.6 Договору, Замовник несе відповідальність за недотримання положень цього договору.

Послуги охорони, зазначені в цьому договорі, починають надаватися з 06 липня 2021 року.

Договір діє протягом 12 місяців та буде пролонгований на такий самий строк, якщо жодна із сторін не виявить бажання розірвати цей договір повідомивши письмово за 30 календарних днів.

В разі несплати замовником за послуги охорони, виконавець знімає з себе відповідальність та обов`язки, частково або в повному обсязі припиняє надання послуг за договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так, ОСОБА_2 кошти за надані послуги відповідно до умов договору не сплачувала, в зв`язку з чим, станом на 28 лютого 2023 року в неї утворилася заборгованість в розмірі 3 200 грн..

19 серпня 2022 року позивачем на адресу відповідачки направлено претензію на суму 3 200 грн. з вимогою добровільно сплатити суму заборгованості, яка станом на момент подачі позову до суду відповідачкою не виконана.

Разом з тим, ОСОБА_2 22 серпня 2023 року на адресу суду надіслала квитанцію про сплату суми заборгованості за договором в розмірі 3 200 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з основної суми заборгованості 3 200 грн., яка добровільно відповідачкою сплачена, а тому заборгованість в цій частині стягненню не підлягає.

Розрахунок індексу інфляції обчислено від суми прострочених платежів за період з березня 2022 року по січень 2023 року в розмірі 708 грн. 97 коп. та 3% річних за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі 88 грн. є вірним та сумнівів у суду не викликає.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачки пені за договором на охорону прибудинкової території за період 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі 1 225 грн. 64 коп., то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено сплату пені за прострочення платежів, розмір яких не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ. Проте вказаний Закон до спірних правовідносин застосований бути не може, оскільки сфера його дії розповсюджується тільки на суб`єктів господарювання - відповідні підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а не на фізичних осіб, до яких відноситься відповідачка.

У той же час, правові підстави для застосування пені у виді облікової ставки НБУ за несвоєчасне виконання відповідачкою своїх грошових зобов`язань в позові не обґрунтовано, договором не передбачено. Вимоги ст.ст. 546-548 ЦК України в позові до уваги не взято.

Положення ст. 549 ЦК України прямо не передбачають застосування неустойки, як виду забезпечення виконання зобов`язання, до спірних правовідносин, якщо це умовами договору не передбачено.

За таких обставин підстав для стягнення з відповідачки пені нарахованої в період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі 1 225 грн. 64 коп. у справі не встановлено, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, судом встановлено порушене право позивача, яке підлягає захистові, а пред`явлений позов частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

23 січня 2023 року між позивачем та адвокатом Васильківською Інною Юріївною укладено договір про надання правової допомоги №2301/1.

Представником позивача представлене документальне підтвердження (платіжна інструкція №7) від 27 січня 2023 року понесених витрат на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. та акт надання послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 27 січня 2023 року, з якого вбачається, що адвокатом Васильківською І.Ю. надано правову допомогу по збору та вивченню матеріалів справи, підготовки позовної заяви, формування додатків, подання документів до суду, формування та подання клопотань, заперечень, заяв, представництво в суді, отримання рішення суду, що загальною сумою становить 16 000 грн.

Разом з тим, суд вважає, що сума витрат на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. є явно завищеною. Беручи до уваги незначну складність справи, обсяг вчинених адвокатом процесуальних дій, наданих послуг, виконаних робіт та витрачений для цього час, приймаючи до уваги ціну позову, суд, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України), доходить висновку, що заявлена сума витрат на правову допомогу є значно неспівмірною із зазначеним вище і підлягає зменшенню до 3 500 грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. та покладанню на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат у виді судового збору сплаченого позивачем у мінімальному розмірі та який згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року інфляційні нарахування від простроченої суми боргу в розмірі 708 грн. 97 коп., 3% річних в розмірі 88 грн., а також судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн., а всього 5 370 (п`ять тисяч триста сімдесят) грн. 57 (п`ятдесят сім) коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2023 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя