КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4097/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року у складі судді Хоменко В.С.,

у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП "Київтеплоенерго" (видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП "Київтеплоенерго" здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630.

Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання.

На виконання вимог Закону КП "Київтеплоенерго", на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті "Хрещатик" від 28.03.2018 № 34 (5085).

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг Споживачем.

Квартира АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Вказано, що відповідачка від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася).

На підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго", прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води.

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей.

Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ "Київенерго", а також у газеті "Хрещатик" від 06.08.2014 №111 (4511).

За таких обставин, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з центрального опалення та з постачання гарячої води.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 5 000 грн, заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 5 500 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12 408 грн 22 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 317 грн 40 коп.; витрати, пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33 грн, а також судовий збір в сумі 2 270 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року позов КП «Київтеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 500 грн, заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 500 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 2 602 грн 06 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 329 грн 35 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неповне дослідження доказів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачкою разом запереченнями на позовну заяву та письмовими поясненнями були подані документи, що є дійсно важливими для вирішення спору, проте були проігноровані судом першої інстанції.

Вказано, що з 21.03.2020 відповідачка не зареєстрована, не проживає та не користується частиною квартири АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до договору купівлі-продажу 21/100 частини квартири відбулася зміна власника ОСОБА_2 , яка у липні звернулася до КК «ЦКС» для укладення договору постачання послуг та відкрито новий рахунок № НОМЕР_1 . При зверненні новий власник взяла на себе виплату боргу та КК «ЦКС» було зроблений порахунок та підрахунок заборгованості за особовим рахунком відповідачки.

Зазначено, що підраховану заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 12 000 грн та за централізоване опалення в розмірі 15 000 грн було сплачено в період з 21.03.2020 по 18.10.2021 за особистим рахунком відповідачки та станом на 01.11.2021 заборгованість відсутня.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи, КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води власникам квартир у будинку по АДРЕСА_2 з 01 травня 2018 року. До 01 травня 2018 року надання таких послуг здійснювало ПАТ«Київенерго».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії). За умовами договору ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до дати укладення цього договору (а.с. 48).

Згідно копій додатків № 1 та № 2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), ПАТ «Київенерго» відступило КП «Київтеплоенерго» право вимоги до ОСОБА_1 по стягненню заборгованості, яка складається з 33 817 грн 02 коп. (а.с. 10-11).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

28 березня 2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 34 (5085) було опубліковано оголошення про те, що з 27 квітня 2018 року КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с. 50).

У долученому до справи КП «Київтеплоенерго» розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 01.07.2021 заборгованість відповідачки складає: 12 408 грн 22 коп. за послуги з централізованого опалення та 11 317 грн 40 коп. за послуги з постачання гарячої води (а.с. 8).

Згідно відомостей Комунального підприємства Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.12.2006, за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 21/100 ч. (кім. 1, 2) в рівних долях квартири АДРЕСА_1 (а.с. 101, 105).

Встановлено, що 21.03.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 продали ОСОБА_2 21/100 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу 21/100 частини квартири (а.с. 27-28, 154-155).

Вказане підтверджується також даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.08.2021 (а.с. 12-14).

Задовольняючи позов частково та стягуючи з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованість до 01.05.2018 за послуги з централізованого опалення у розмірі 500 грн, заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 500 грн та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12 408 грн 22 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 317 грн 40 коп., районний суд виходив з того, що позов про стягнення заборгованості пред`явлено позивачем лише до ОСОБА_1 - одного зі співвласників 21/100 частини квартири АДРЕСА_1 , а клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів інших співвласників зазначеної частини квартири позивачем в ході розгляду справи не заявлено, а відтак стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води пропорційно до частки відповідача (21/100 частина) у праві спільної часткової власності на 21/100 частину квартири.

Висновки суду в цій частині колегія суддів вважає обґрунтованими, враховуючи таке.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час розгляду справи судом, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Зі справи убачається, що на підставі укладеного між ПАТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго", прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 817 грн 02 коп., з яких заборгованість за послуги опалення становить 15 296 грн 24 коп., за послуги постачання гарячої води - 18 520 грн 78 коп.

Відповідно до розрахунків у березні 2019 року та квітні 2019 року відповідачкою за послуги з центрального опалення було сплачено 2 296 грн 24 коп. та 1 000 грн, за послуги з гарячого водопостачання - 2 520 грн 78 коп. та 1 000 грн

Встановлено, що на момент відчуження 21/100 частки квартири, відповідачка мала заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_2 з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 12 000 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 000 грн.

Вказані обставини ОСОБА_1 не спростувала.

Таким чином позивач звернувся у суд із позовом уже з урахуванням проведених оплат по особовому рахунку № НОМЕР_2 , що відповідають даним, поданим самим відповідачем, заявив вимоги про стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення станом на 01.07.2021 у розмірі 5 000 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 500 грн.

Крім того, суд врахував й те, що відповідачкою подано заперечення на розрахунок заборгованості, з якого убачається, що станом на 01.11.2021 заборгованість з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення становить 2 000 грн та з централізованого постачання гарячої води - 2 000 грн, а не 4 000 як то зазначає позивач у відповіді на відзив

З огляду на що колегія суддів погоджується з висновком районного суду про задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 відповідачкою послуг з централізованого опалення у розмірі 2 000 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 000 грн, оскільки актуальною є заборгованість, яка підлягає стягненню, з урахуванням викладеної позиції у відповіді на відзив, та з урахуванням наданих розрахунків, котрі суд вважає вірними, й не спростованих відповідачкою доказами у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, з огляду на недоведеність тверджень позивача про те, що новий власник квартири ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання по погашенню боргу за житлово-комунальні послуги.

Погоджується, колегія суддів й з висновками районного суду щодо стягнення заборгованості з відповідачки, яка утворилася з 01.05.2018, з огляду наступне.

Встановлено, що до 21.03.2020 ОСОБА_1 була власником 21/100 частини квартири та у зв`язку з не належною оплатою послуг наданих позивачем у неї утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 12 408 грн 22 коп. та заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 317 грн 40 коп.

У своїх запереченнях на позов ОСОБА_1 вказує, що новий власник квартири в період з 21.03.2020 по 18.10.2021 виплатила заборгованість за надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води у повному обсязі, про що долучила квитанції.

Згідно пояснень представника відповідача, що підтверджено даними розрахунку, дійсно у червні 2020 новий власник квартири ОСОБА_2 звернулася до КК «ЦКС» для укладення договору постачання послуг та відкрито новий рахунок № НОМЕР_1 і на підставі звернення останньої оплата з рахунку № НОМЕР_3 ( ОСОБА_1 ) були перенесені на рахунок ОСОБА_2 , а подані квитанції позивачкою були внесені в оплату заборгованості за період надання послуг до 01.05.2018.

Між тим, за відкритим на ім`я ОСОБА_1 рахунком з урахуванням указаного з 01.05.2018 міститься заборгованість у розмірі 10 408 грн 22 коп. за послуги з централізованого опалення та 9317 грн 40 коп. - за послуги з централізованого постачання гарячої води.

Долучений до справи розрахунок боргу узгоджується з сукупністю матеріалів справи, відповідачкою належними доказами не спростовано.

Відповідно до положень статті 319 ЦК України, убачається, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.

Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, за відсутності пред`явлення позову до інших співласників та не заявлення під час розгляду справи клопотання про їх залучення стягненню підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі, що відповідає частці у праві спільної часткової власності на квартиру.

Враховуючи викладене, суд вірно вважав, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідачки підлягає на користь позивача заборгованість пропорційно до розміру частки відповідача у праві спільної часткової власності на частину квартири, а саме: заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води пропорційно до частки відповідача (21/100 частина) у праві спільної часткової власності на 21/100 частину квартири, що становить: 500 грн (2 000 грн.: 4) - заборгованість з оплати наданих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення, 500 грн (2 000 грн: 4) - заборгованість з оплати наданих з 01.05.2018 послуг постачання гарячої води, а також 2 602 грн 06 коп. (10 408,22 грн: 4) - заборгованість з оплати наданих із 01.05.2018 послуг з централізованого опалення, 2 329 грн 35 коп. (9 317,40 грн: 4) - заборгованість з оплати наданих з 01.05.2018 послуг з постачання гарячої води.

Також колегія суддів погоджується з висновком районного суду, стосовно витрат позивача, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки вони не є судовими витратами у розумінні ст. 133 ЦПК України, а тому компенсації не підлягають.

За таких обставини апеляційний суд дійшов висновку про відхилення доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення як такі, що є хибними та не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: